КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД  

Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
33/824/2351/2026

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ  Справа № 754/18747/25

05 травня 2026 року Київський апеляційний суд у складі судді Судової палати з розгляду цивільних справ-  Ратнікової В.М.

при секретарі - Уляницькій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду міста Києва від 20 листопада 2025 року в справі про адміністративне правопорушення за ч.5 ст. 126 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою:   АДРЕСА_1 ,-

в с т а н о в и в :

Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 20 листопада 2025 року притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (в сумі 40800грн.) в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 605,60 грн.
Не погодившись з вказаною постановою суду першої інстанції, 01 квітня 2026 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить суд постанову Деснянського районного суду міста Києва від 20 листопада 2025 року скасувати, провадження у справі закрити на підставі п.7 ст. 247 КУпАП.
Окрім того, в апеляційній скарзі порушує питання про поновлення строку для подання апеляційної скарги на постанову Деснянського районного суду міста Києва від 20 листопада 2025 року.
В обгрунтування доводів клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначав, що про існування постанови дізнався лише із застосунку «Дія» після відкриття виконавчого провадження. Копію постанови було отримано особисто у канцелярії суду за заявою лише 31.03.2026 року, про що свідчить його підпис. До вказаного моменту копія оскаржуваної постанови йому не вручалась, поштою не надсилалася.
За положеннямст.287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.
Постанова суду про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в порядку, визначеному цим Кодексом.
Згідно частини 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.
В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин, цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу- ст. 289 КУпАП.
Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова Деснянського районного суду м.Києав від 20 листопада 2025 року була ухвалена за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 .
Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень, постанова Деснянського районного суду міста Києва від 20 листопада 2025 року була надіслана судом до реєстру:28.01.2026 року. Зареєстрована в реєстрі: 29.01.2026 року. Забезпечено надання загального доступу: 30.01.2026 року.
Як вбачається із супровідного листа Деснянського районного суду міста Києва від 21 листопада 2025 року, копія оскаржуваної постанови була надіслана  ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку за адресою: АДРЕСА_1 , однак, в матеріалах справи відсутні докази отримання  ОСОБА_1 вказаної поштової кореспонденції.
Згідно наявної у матеріалах справи  розписки ( а.с. 18),  копію постанови у справі  № 754/18747/25 ОСОБА_1 отримав 31.03.2026 року.
Апеляційна скарга на постанову Деснянського районного суду міста Києва від 20 листопада 2025 року була поданаОСОБА_1  01.04.2026 року, тобто, протягом 10-денного строку з момент отримання копії оскаржуваної постанови апелянтом.
З огляду на вище зазначені обставини, наявні у справі докази, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що причини пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови Деснянського районного суду міста Києва від 20 листопада 2025 року, слід визнати поважними та поновити вказаний строк.
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 обгрунтовує тим, що оскаржувана ним постанова суду першої інстанціїє незаконною.
Зазначає, що суд першої інстанції розглянув справу за його відсутності. В матеріалах справи містяться незаповнені бланки повісток про виклик до суду на 13.11.2025рокута на 20.11.2025 року (аркуші справи 9 та 10) без його підпису та без будь-яких доказів їх поштового відправлення (відсутні поштові накладні, описи вкладення чи фіскальні чеки ПАТ "Укрпошта"). Таким чином, його не було належним чином повідомлено судом першої інстанції про час і місце розглядуданої адміністративної справи, що позбавило його права на захист в суді своїх інтересів.
Вказує на те, що при заповненні протоколу про адміністративне правопорушення, перебуваючи у стресовому стані, він помилково вказав невірний номер свого мобільного телефонуі внаслідок цієї технічної помилки він не зміг отримати від суду першої інстанціїSMS-повідомлення про розгляд справи судом. Водночас, суд не використав інші, передбачені законом способи повідомленняособи про розгляд справи, передбачені ст. 277-2 КУпАП (направлення повістки за місцем реєстрації рекомендованим листом), що призвело до порушення його права на захист. 
Звертає увагу суду, що з моменту вчинення ним правопорушення (29.10.2025року) до моменту апеляційного розгляду справи минуло понад три місяці. Відповідно до ст. 38 КУПАП, адміністративне стягнення не може бути накладено після закінчення цього строку. Згідно з п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи строків притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Окрім того, зазначає, що він як учасник бойових дій звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
В судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 повністю підтримав доводи своєї апеляційної скарги, просив скаргу задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку із закінченням строку притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 126 КУпАП.
Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення апелянта, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права, свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За ст.252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП та, накладаючи на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років, суд першої інстанції посилався на те, що винність ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується зібранимиу справі доказами, а саме:
- даними протоколу про адміністративне правопорушення, складеного уповноваженою особою - інспектором патрульної поліції ІПП УПП в м.Києві ДПП Каліновською К.В. 29.10.2025року.;
- даними постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №5805444 від 26.09.2025, згідно якої ОСОБА_1 був підданий адміністративному стягненню за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого  ч.2 ст.126 КУпАП, за керування автомобілем, не маючи права керування таким транспортним засобом;
- даними відеозапису з нагрудної камери поліцейського, згідно яких ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції під час керування автомобілем та було виявлено відсутність у нього посвідчення водія, після перевірки поліцейським особи водія ОСОБА_1 було встановлено відсутність у ОСОБА_1 права керування транспортними засобами.
Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно зі ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
За п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно з п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Частиною другою статті 126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ч.5 статті 126 КУпАП повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
За п.1.10 Правил дорожнього руху України, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон направо керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Постановою КМУ від 08.05.1993 року №340 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» в пункті 2 встановлено, що посвідченням водія виданим вперше, є документ, що підтверджує право його власника на керування транспортним засобом, отриманий після проходження особою, яка раніше не мала посвідчення водія, медичного огляду в порядку, встановленому МОЗ, а також підготовки відповідно до планів і програм та після складення теоретичного і практичного іспитів в уповноважених підрозділах територіальних органів з надання сервісних послуг МВС - територіальних сервісних центрах МВС.
Приписами статті 24 КУпАП передбачено, що за вчинення адміністративних правопорушень можуть застосовуватись такі адміністративні стягнення, як позбавлення спеціального права, наданого даному громадянинові (права керування транспортними засобами, права полювання).
Частиною другою статті 30 КУпАП визначено, що позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.
Відповідно до п.п. "а" п.2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Таким чином, частина 5 статті 126 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, а саме, керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом (ч. 2 ст.126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (ч.3 ст.126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами (ч.4 ст.126 КУпАП).
У відповідності до вимог ст. 278 КУпАП, суддя районного суду при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання, передбачені вказаною статтею, у тому числі і питання про те, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 497063, складеного інспектором взводу №1, роти №2, батальйону №1, полку №2 УПП в місті Києві старшим лейтенантом поліції Каліновською К.В., 29.10.2025 року, о 09 год.11 хв., м. Київ, вулиця Братиславська, 48 водій ОСОБА_1 ,керуючи транспортним засобом Volvo, державний номер НОМЕР_1 ,здійснив рух по смузі для громадського транспорту та не мав посвідчення водія. Порушення здійснено повторно протягом року, постанова за ч.2 ст. 126 КУпАП серії ЕНА 5805444 від 26.09.2025 року, чим порушив п. 2.1 а. ПДР - керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом. Відповідальність передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Із копії постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5805444 вбачається, що 25.09.2025 року, о 23 год. 52 хв., в м. Києві, вул. Привокзальна, 1А водій, керуючи транспортним засобом,порушив правила розташування транспортних засобів на про проїзній частині та зі смуги призначеної лише для руху прямо і позначеною дорожнім знаком 5.16 здійснив поворот ліворуч, а не мав при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії (взагалі не отримував його), чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 126 прим КУпАП. Прийняте рішення - застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн.
Із довідки старшого інспектора відділу адміністративної практики УПП у місті Києві ДПП капітана поліції Івана Вацури вбачається, що проведеною перевіркою встановлено, що відносно гр. ОСОБА_1 , 26.09.2025 року працівниками поліції за невиконання вимоги п.п. 2.1.А ПДР України винесено постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії ЕНА N?5805444, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 126 КУпАП. Станом на 03.11.2025рокувідповідно до Національної автоматизованої інформаційної системи Головного сервісного центру МВС України: гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 посвідчення водія не отримував. Враховуючи вищезазначене, просить суд вчинене гр. ОСОБА_1 , 29.10.2025 року адміністративне правопорушення (протокол серії ЕПР1 N?497063), відповідальність за яке передбачено ст. 126 КУпАП, розглядати за ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Із долученого до справи відеозапису події з боді камер поліцейських вбачається, що працівниками поліції під час виконанняслужбових обов`язків було зупинено транспортний засіб «Volvo», державний номерний знак НОМЕР_1 . Після зупинки поліцейська представилась та повідомила, що водій рухався по смузі громадського транспорту та попросила надати документи, посвідчення водія. Водій повідомив, що посвідчення водія у нього немає (час на відео 09:10:39). Працівник поліції повідомила водія, що  відносно нього буде складено протокол за ч. 5 ст. 126 КУпАП. Водію були роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, також його було ознайомлено з  протокол про адміністративне правопорушення. 
Аналізуючи зазначені вимоги матеріального права в їх сукупності та дослідженні в судовому засіданні докази, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, так як він повторно протягом року керував транспортним засобом, не маючи посвідчення водія.
Щодо доводів апеляційної скарги  ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції розглянув справу за його відсутності, в матеріалах справи містяться незаповнені бланки повісток  про виклик до суду на 13.11.2025  року та  на 20.11.2025 року (аркуші справи 9 та 10) без його підпису та без будь-яких доказів їх поштового відправлення,  отже, його не було належним чином повідомлено  судом про час і місце розгляду, що позбавило його права на захист, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 повідомлявся судом першої інстанції про розгляд справи шляхом відправлення SMS повідомлення на номер телефону вказаний у протоколі про адмінпорушення зі слів ОСОБА_1 , та шляхом направлення судової повістки за адресою: АДРЕСА_1 .SMS повідомлення на вказаний ОСОБА_1 номер телефону доставлено не було, причина: некоректно вказаний номер телефону. Розписка про вручення ОСОБА_1 поштового відправлення у матеріалах справи також відсутня.
При цьому, доводи та міркування щодо підстав притягнення його до адміністративної відповідальності були викладені ОСОБА_1 у поданій ним апеляційній скарзі, яка була прийнята та розглянута судом апеляційної інстанції. 
В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1  було надано можливість надати суду докази, пояснення, міркування, доводи та заперечення безпосереденьо в судовому засіданні та забезпечено доступ до суду. Проте доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не надав.
З огляду на що, такі доводи апелянта не є у даному випадку підставою для скасування правильного по суті, законного судового рішення у даній справі.
Доводи апеляційної скарги  ОСОБА_1 про те, що з моменту вчиненняадміністративного правопорушення (29.10.2025) до моменту апеляційного розгляду  справи пройшло понад три місяці, а тому, відповідно до ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення не може бути накладено після закінчення цього строку, суд апеляційної інстанції відхиляє, з огляду на наступне.
Згідно протоколу серії ЕПР 1 № 497063 вчинення правопорушення відбулось 29.10.2025 року.
Згідно постанови Деснянського районного суду міста Києва від 20 листопада 2025 року притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (в сумі 40800грн.) в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу.
Тобто, адміністративне стягнення на ОСОБА_1 судом першої інстанції було накладено протягом 3 місяців з дня вчинення  ним адміністратипвного правопорушеня, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП. 
Всі інші доводи апелянта мають формальний характер та спрямовані на його ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення. 
Такі доводи апелянта не спростовують встановлених дійсних обставин справи та факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду і були підставами для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.
Отже, суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови дотримався у повній мірі вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, повно та всебічно з`ясував всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дослідив належним чином всі докази, надав їм вірну оцінку в сукупності, та дійшов обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст, 126 КУпАП .
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 .
Керуючись, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :
Поновити  ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Деснянського районного суду міста Києва від 20 листопада2025 року.
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Деснянського районного суду міста Києва від 20 листопада2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя: