ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

25 червня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/6752/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Юрко І.В. (доповідач),
суддів: Білак С.В., Чабаненко С.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12 лютого 2026 року в адміністративній справі №280/6752/25 (головуючий суддя першої інстанції - Бойченко Ю.П.) за позовом Головного управління ДПС у Вінницькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАЙН-МАРКЕТ» про стягнення податкового боргу, зупинення видаткових операцій,- 

В С Т А Н О В И В: 

Позивач звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАЙН-МАРКЕТ», в якому просив:
- стягнути з рахунків/електронних гаманців у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей, та з рахунків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих у центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, що обслуговують відповідача податковий борг в сумі 4760,00 грн;
- зупинити видаткові операції на рахунках/електронних гаманцях відповідача шляхом накладення арешту на цінні папери та/або кошти та інші цінності відповідача, що знаходяться в банку, іншій фінансовій установі, небанківському надавачу платіжних послуг, емітенті електронних грошей (крім операцій з видачі заробітної плати та сплати податків, зборів, єдиного внеску, а також визначених контролюючим органом грошових зобов`язань платника податків, погашення податкового боргу).

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 12 лютого 2026 року адміністративний позов задоволено частково.
Стягнуто кошти платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАЙН-МАРКЕТ» на суму податкового боргу з акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у сумі 4760,00 гривень з рахунків у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманців в емітентах електронних грошей, що обслуговують платника податків, а також за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись частково з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду частині відмовлених позовних вимог та прийняти постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог є необґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що судом при прийнятті рішення не враховано наявність підстав для зупинення видаткових операцій на рахунках/ електронних гаманцях відповідача. Контролюючим органом направлялось відповідачу повідомлення від 06.03.2025 року стосовно надання товариством необхідних документів для складання акту опису майна у податкову заставу. Проте, відповідач такі документи не надав, у зв`язку з чим податковим керуючим правомірно складено акт відмови від опису майна у податкову заставу. Відтак, вказаний акт відповідно до пункту 89.4 статті 89 ПК України є підставою для звернення податкового органу до суду з вимогами про зупинення видаткових операцій на рахунках/електронних гаманцях відповідача шляхом накладення арешту на цінні папери та/або кошти та інші цінності відповідача, що знаходяться в банку, іншій фінансовій установі, небанківському надавачу платіжних послуг, емітенті електронних грошей (крім операцій з видачі заробітної плати та сплати податків, зборів, єдиного внеску, а також визначених контролюючим органом грошових зобов`язань платника податків, погашення податкового боргу).
Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
У період з 28.05.2026 року по 16.06.2026 року суддя-доповідач Юрко І.В. перебувала у відпустці.
Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
Відповідач - Головне управління ДПС у Вінницькій області є суб`єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому Податковим кодексом України повноваження.
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ВАЙН-МАРКЕТ» (70500, Запорізька область, м.Оріхів, вул. Героїв Крут, 111; код ЄДРПОУ 42627455) є юридичною особою, зареєстровано та перебуває на обліку як платник податків в Головному управлінні ДПС у Вінницькій області. Основний вид діяльності (КВЕД): роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами Clarity Project.
Судом першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ГУ ДПС у Вінницькій області, на підставі акту перевірки від 21.04.2023 року № 6817/02-32-09-03/42627455 прийнято податкове повідомлення-рішення форми «ПС» від 08.06.2023 року № 8626/02-32-09-03, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за платежем «акцизний податок з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів» (код платежу 14040200) у сумі 4760,00 грн.. 
ГУ ДПС у Вінницькій області направлено відповідачу за його місцезнаходженням податкову вимогу форми «Ю» від 07.09.2023 року № 0007044-1302-0232 на суму 4760,00 грн. проте відправлення повернуто із зазначенням причин про невручення.
Доказів сплати податкового боргу контролюючим органом не встановлено, а тому позивач звернувся до суду з даним позовом.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються нормами Податкового кодексу України.
Предметом апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції є відмова в задоволенні позовних вимог про зупинення видаткових операцій на рахунках/електронних гаманцях відповідача шляхом накладення арешту на цінні папери та/або кошти та інші цінності відповідача, що знаходяться в банку, іншій фінансовій установі, небанківському надавачу платіжних послуг, емітенті електронних грошей (крім операцій з видачі заробітної плати та сплати податків, зборів, єдиного внеску, а також визначених контролюючим органом грошових зобов`язань платника податків, погашення податкового боргу).
З цього приводу апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до пп. 89.1.1 п. 89.1, п. 89.2 ст. 89 ПК України право податкової застави виникає у разі: несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку. З урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому. У разі якщо балансова вартість такого майна не визначена, його опис здійснюється за результатами оцінки, яка проводиться відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».
Відповідно до пп. 89.4. ст.89 ПК України у разі якщо платник податків не допускає податкового керуючого для здійснення опису майна такого платника податків у податкову заставу та/або не подає документів, необхідних для такого опису, податковий керуючий складає акт відмови платника податків від опису майна у податкову заставу.
Згідно пп. 91.4 ст. 91 ПК України у разі якщо платник податків, що має податковий борг, перешкоджає виконанню податковим керуючим повноважень, визначених цим Кодексом, такий податковий керуючий складає акт про перешкоджання платником податків виконанню таких повноважень у порядку та за формою, що встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Контролюючий орган звертається до суду щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків та зобов`язання такого платника податків виконати законні вимоги податкового керуючого, передбачені цим Кодексом. Строк, на який можуть бути зупинені видаткові операції, визначається судом, але не більше двох місяців.
Судом першої інстанції вірно зазначено, що відповідно до приписів статей 89, 91 ПК України окремо визначено алгоритм дій податкового керуючого як у разі недопуску податкового керуючого для здійснення опису майна та/або неподання необхідних щодо цього документів, так і у разі перешкоджання виконанню податковим керуючим повноважень, визначених цим Кодексом.
При цьому, про зазначені факти складаються різні за змістом акти, які і є підставою звернення податкового керуючого до суду.
Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постанові від 11.06.2020 року у справі № 805/3464/16-а.
Контролюючий орган і в позові, і в апеляційній скарзі посилається на відмову платника податків від опису майна у податкову заставу, та зазначає про складення податковим керуючим відповідного акту від 16.06.2025 року № 204.
Натомість, акту про перешкоджання платником податків виконанню податковим керуючим повноважень, визначених ПК України, позивачем не надано ані суду першої, ані суду апеляційної інстанцій, та в матеріалах справи такі докази відсутні.
Відтак, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задовоенні позовних вимог в цій частині, з чим погоджується колегія суддів
Рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог сторонами не оскаржується, а тому апеляційним судом рішення суду в цій частині не переглядається.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.
Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12 лютого 2026 року в адміністративній справі № 280/6752/25 залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12 лютого 2026 року в адміністративній справі № 280/6752/25 залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України. 

Головуючий - суддя І.В. Юрко 

суддя С.В. Білак 

суддя С.В. Чабаненко