КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

апеляційне провадження №22-ц/824/2530/2026
справа №372/2969/22

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2026 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.
суддів Нежури В.А., Соколової В.В.,
за участю секретаря судового засідання Крисіної В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою Київської обласної прокуратури на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 серпня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Янченка А.В., повне судове рішення складено 06 серпня 2025 року,
у справі за позовом Київської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Феодосіївської сільської ради до ОСОБА_1 , третя особа: Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю Агрокомбінат «Хотівський», витребування земельних ділянок, -

встановив:
1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову.
У жовтні 2022 року заступник керівника Київської обласної прокуратури звернувся до суду в інтересах держави в особі Феодосіївської сільської ради з позовом про скасування рішень, витребування земельних ділянок.
В обґрунтування позову вказує, що на підставі державних актів на право колективної власності КСП Агрокомбінат «Хотівський» на землю серії КВ від 06 грудня 1999 року №№ 109, 110 та від 07 грудня 1999 року № 111 приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Герасимівим Ю.В. здійснено державну реєстрацію права приватної власності за СТОВ Агрокомбінат «Хотівський» на 33 земельні ділянки загальною площею 31,5514 га, розташовані в межах сіл Лісники, Ходосіївка та Хотів Феодосіївської ОТГ.
Надалі приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чигріним А.О. посвідчено договори купівлі-продажу вказаних земельних ділянок, за якими СТОВ «Агрокомбінат «Хотівський» відчужило їх на користь ОСОБА_1 із подальшою державною реєстрацією права приватної власності за останнім.
Позивач уважає, що СТОВ «Агрокомбінат «Хотівський» не мало законних підстав для оформлення права власності на спірні земельні ділянки, а отже і для їх подальшого відчуження.
Відповідно до статей 13, 14, 19 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу та перебуває під особливою охороною держави, а органи влади зобов`язані діяти виключно в межах повноважень та у спосіб, передбачений законом. Згідно зі статтями 116, 125, 126 Земельного кодексу України та статтею 334 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку виникає виключно з моменту державної реєстрації за наявності належної правової підстави.
Частиною 1 статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній на час спірних реєстраційних дій) визначено вичерпний перелік документів, які є підставами для реєстрації права власності на землю, серед яких відсутній державний акт на право колективної власності. Відтак використання таких актів як правовстановлюючих документів для реєстрації приватної власності суперечить вимогам закону.
КСП Агрокомбінат «Хотівський» отримало державні акти на право колективної власності у процесі приватизації державного радгоспу, а відповідно до Указів Президента України № 720/95 та № 1529/99 такі землі підлягали паюванню між членами підприємства, а не передачі у власність новоствореним господарським товариствам.
Зазначає, що СТОВ «Агрокомбінат «Хотівський» створено 06 квітня 2000 року шляхом реєстрації нового підприємства, а не шляхом перетворення КСП, оскільки склад засновників істотно відрізнявся від складу членів КСП, а ТОВ «Земельний центр», яке отримало 74% статутного капіталу, не було членом колективного підприємства. Передавальний акт відсутній, а реєстраційні дії в ЄДР свідчать про створення нової юридичної особи, а не про правонаступництво.
Ці обставини встановлені, зокрема, постановою Вищого господарського суду України від 17 квітня 2008 року у справі №216/12-06/9, якою підтверджено відсутність правових підстав для переходу земель колективної власності у власність СТОВ «Агрокомбінат «Хотівський».
Позивач вказує, що з 01 січня 2019 року, відповідно до пункту 21 Розділу X Перехідних положень Земельного кодексу України землі припинених колективних сільськогосподарських підприємств уважаються власністю відповідних територіальних громад. Таким чином, на момент здійснення реєстраційних дій спірні земельні ділянки перебували у комунальній власності Феодосіївської територіальної громади.
Отже, державна реєстрація права приватної власності за СТОВ «Агрокомбінат «Хотівський», а згодом ? за ОСОБА_1 , здійснена за відсутності правових підстав, з порушенням вимог Земельного кодексу України, Цивільного кодексу України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Факт придбання відповідачем 33 земельних ділянок упродовж двох днів свідчить про відсутність його добросовісності. За зовнішніми ознаками спірні ділянки повністю вкриті лісовою рослинністю віком від 56 до 76 років, що об`єктивно вказує на їх лісогосподарське призначення та перебування у користуванні ДП «Київське лісове господарство». За таких умов відповідач, проявивши розумну обачність, міг і повинен був усвідомлювати протиправність набуття цих ділянок.
Незаконним набуттям відповідачем права власності на спірні земельні ділянки порушено інтереси територіальної громади, шляхом позбавлення її можливості вільного володіння, користування та розпорядження цими ділянками.
Відповідно до статей 328, 387 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не встановлено судом, а власник має право витребувати майно від особи, яка незаконно заволоділа ним.
Мотивуючи наведеним, з урахуванням заяви позивача про зміну предмету позову просить витребувати на користь держави в особі Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 земельні ділянки з наступними кадастровими номерами: 3222457400:03:004:0007, 3222484501:01:001:0356, 3222484501:01:002:0186, 3222484501:01:006:0252, 3222484501:01:008:0580, 3222487000:04:004:0271, 3222487200:04:001:0033, 3222487200:04:002:0183, 3222487200:04:002:0184, 3222487200:04:002:0185, 3222487200:04:003:0003, 3222487200:04:006:0646, 3222487200:04:006:0656, 3222487200:04:006:0657, 3222487200:04:006:0658, 3222487200:04:006:0659, 3222487200:04:006:0660, 3222487200:006:0662, 3222487200:04:007:0010, 3222487200:04:008:0248, 3222487200:04:008:0249, 3222487200:04:008:0253, 3222487200:04:008:0260, 3222487201:01:011:0129, 3222487201:01:011:0130, 3222487201:01:011:0132, 3222487200:04:006:5256, 3222487200:04:006:5258, 3222484500:02:001:5441, 3222484500:02:001:5442, 3222484500:02:001:5443, 3222484500:02:002:5601, 3222484500:02:002:5602 та стягнути з відповідача судовий збір.
2. Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 серпня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
Відмовивши у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що КСП Агрокомбінат «Хотівський» у 2000 році реорганізовано шляхом перетворення у СТОВ Агрокомбінат «Хотівський», яке є його правонаступником, у зв`язку з чим до СТОВ перейшли всі майнові права та обов`язки КСП, у тому числі право колективної власності на спірні земельні ділянки. Суд вказав, що законність такої реорганізації та факт правонаступництва підтверджені статутними документами, державною реєстрацією, а також судовими рішеннями, що набрали законної сили, які мають преюдиційне значення і не підлягають повторному доказуванню.
Суд вказав, що прокурор не надав жодних належних і допустимих доказів, які б спростовували ці обставини або підтверджували перехід спірних земель до державної чи комунальної власності.
Щодо посилань прокурора на положення пункту 21 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України, суд зробив висновок, що такі не підлягають застосуванню, оскільки вони регулюють правовідносини щодо земель припинених КСП, які не мають правонаступника, тоді як за обставин цієї справи мало місце саме перетворення підприємства, а не його припинення.
Крім того, суд звернув увагу, що зазначена норма набрала чинності з 01 січня 2019 року та не має зворотної дії в часі, тоді як право власності на спірні землі виникло у правонаступника ще у 2000 році. Відсутність доказів вибуття земель з приватної власності та наявність законних підстав їх набуття унеможливлюють задоволення віндикаційних вимог, а подальше відчуження земельних ділянок на користь фізичної особи відбулося від законного власника, що свідчить про добросовісність набувача. За таких обставин суд дійшов висновку про необґрунтованість позову та відсутність правових підстав для його задоволення.
3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Не погодившись з ухваленим рішенням, заступником керівника Київської обласної прокуратури подано апеляційну скаргу.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, не правильне застосування норм процесуального і матеріального прав.
Вказує, що згідно частини 5 статті 82 ЦПК України преюдиційне значення мають лише обставини, встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили.
Суд першої інстанції помилково визнав преюдиційними рішення судів, у яких питання правонаступництва КСП Агрокомбінат «Хотівський» і СТОВ Агрокомбінат «Хотівський» фактично не досліджувалося.
У справі № К9/358-07 господарський суд Київської області та Вищий господарський суд України обмежилися цитуванням положень статуту КСП, не встановлюючи юридичних фактів правонаступництва, а спір стосувався корпоративних прав фізичних осіб.
У справі №131/13-05 предметом спору було право власності на забудовані земельні ділянки між юридичними особами.
У справі № 2-2303/05 Франківський районний суд м. Львова розглядав спір про стягнення заборгованості за договором оренди землі без дослідження правомірності реорганізації КСП.
У справі № 2-3840/2007 Києво-Святошинський районний суд Київської області розглядав спір про збільшення розміру земельного паю без оцінки законності правонаступництва.
У справах № 372/2967/22 та № 911/1280/23 суди також не досліджували докази правонаступництва, а надали власну правову оцінку на підставі тих самих рішень, які не мають преюдиційного характеру.
Крім того, справа № 372/2967/22 перебуває на касаційному розгляді, остаточного рішення не ухвалено.
Натомість у справі № 216/12-06/9/2 Верховний Суд України у постанові від 26 серпня 2008 року визнав передчасними висновки щодо правонаступництва СТОВ Агрокомбінат «Хотівський», а остаточним рішенням Вищого господарського суду України від 24.09.2009 відмовлено у задоволенні позову про визнання права власності на земельні ділянки, що прямо спростовує наявність законних підстав для набуття таких земель.
Під час розгляду даної справи суд витребував докази правонаступництва, зокрема рішення загальних зборів уповноважених КСП та передавальний або розподільчий баланс, однак жодного з таких документів товариством не надано.
Звертає увагу, що згідно з Указами Президента України № 720/95 та № 1529/99 землі колективних сільськогосподарських підприємств підлягали паюванню між членами таких підприємств, а не передачі у власність новоствореним господарським товариствам. Будь-яке інше використання цих земель суперечить закону та порушує права членів КСП.
Крім того, відповідно до пункту 21 Розділу X Перехідних положень Земельного кодексу України з 01.01.2019 землі припинених колективних сільськогосподарських підприємств вважаються власністю територіальних громад. Отже, на момент здійснення спірних реєстраційних дій земельні ділянки перебували у комунальній власності Феодосіївської територіальної громади в силу прямої норми закону.
Відповідно до статті 28 Земельного кодексу України сільськогосподарські підприємства можуть набувати право власності на землю виключно шляхом внесення до статутного капіталу земельних ділянок їх засновників або за цивільно-правовими договорами. Правонаступництво права колективної власності як самостійна підстава набуття приватної власності законом не передбачене.
Таким чином, СТОВ Агрокомбінат «Хотівський» не мало жодних законних підстав для набуття права власності на спірні земельні ділянки, а тому не набуло й повноважень на їх подальше відчуження. Державна реєстрація права власності здійснена з порушенням статей 2 та 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки державний акт на право колективної власності не є передбаченою законом підставою для реєстрації приватної власності.
Внаслідок цього проведено незаконну державну реєстрацію права приватної власності на земельні ділянки, які на момент реєстрації уважалися власністю територіальної громади. Такі реєстраційні дії є протиправними та підлягають скасуванню.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 01 вересня 2020 року у справі № 907/29/19, від 22 липня 2025 року в справі № 914/1132/23, від 17 квітня 2024 року у справі № 911/1095/22, від 16 липня 2025 року у справі № 910/2389/23, від 26 березня 2021 року у справі №911/1292/18.
Мотивуючи наведеним, просить рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 серпня 2025 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити. Стягнути судові витрати.
4. Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу.
04 грудня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив адвоката Іщенко Г.М., яка діє в інтересах СТОВ "Агрокомбінат "Хотівський", на апеляційну скаргу.
В обґрунтування відзиву вказує на необґрунтованість та безпідставність апеляційної скарги.
Вказує, що посилання прокурора на відсутність правонаступництва між КСП Агрокомбінат «Хотівський» та СТОВ Агрокомбінат «Хотівський» є необґрунтованим та таким, що суперечить установленим судами фактичним обставинам.
Вказує, що у період розгляду цієї справи набрали законної сили судові рішення у справі № 911/1280/23 за позовом заступника керівника Київської обласної прокуратури в інтересах держави до СТОВ Агрокомбінат «Хотівський» про скасування державної реєстрації та витребування земельних ділянок, у якій розглядалися тотожні правовідносини, аналогічні підстави позову та фактичні обставини. У зазначеній справі судами встановлено факт універсального правонаступництва СТОВ Агрокомбінат «Хотівський» відносно КСП Агрокомбінат «Хотівський» та відсутність комунальної власності на спірні земельні ділянки.
Постановою Верховного Суду від 14 травня 2025 року у справі № 911/1280/23 залишено без змін рішення судів попередніх інстанцій, якими відмовлено у задоволенні позову прокуратури. Верховний Суд прямо зазначив, що спірні земельні ділянки були набуті відповідачем у порядку правонаступництва та не перебували у комунальній власності. Таким чином, встановлено юридичний факт набуття СТОВ Агрокомбінат «Хотівський» права власності на земельні ділянки як правонаступником КСП, що виключає можливість їх витребування як чужого незаконного володіння.
Висновки судів у справі № 911/1280/23 ґрунтуються на ряді рішень, якими у період з 2005 по 2007 роки встановлено законність реорганізації КСП шляхом перетворення у СТОВ та перехід до новоствореного товариства всіх прав та обов`язків, у тому числі щодо земель, посвідчених державними актами на право колективної власності. Зокрема, такими є рішення Господарського суду Київської області від 02 листопада 2007 року у справі № К9/358-07, постанова Вищого господарського суду України від 27 листопада 2007 року № 131/13-05, рішення Франківського районного суду м. Львова від 25 лютого 2005 року у справі № 2-2303/05 та рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі № 2-3840/2007. Усі вказані рішення набрали законної сили та мають преюдиційний характер.
Зазначає, що принцип юридичної визначеності як складова верховенства права передбачає обов`язковість остаточних судових рішень та заборону повторного перегляду вже встановлених обставин. Цей принцип неодноразово підтверджувався у практиці Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Христов проти України», «Брумареску проти Румунії», «Ющенко та інші проти України». Повторна оцінка встановлених судом фактів суперечить принципу res judicata та підриває стабільність правовідносин.
Крім того, перетворення КСП Агрокомбінат «Хотівський» у СТОВ Агрокомбінат «Хотівський» здійснювалось у повній відповідності до чинного на той час законодавства. Згідно статті 31 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» та статті 37 ЦК УРСР 1963 року, при перетворенні підприємства до новоствореного переходять усі майнові права та обов`язки без необхідності складання передавального балансу. Обов`язковість складання такого акту була запроваджена лише у 2001 році, тобто після завершення реорганізації.
Перетворення КСП у СТОВ відбулося на підставі протоколу № 2 зборів уповноважених членів КСП від 03 березня 2000 року, що підтверджується збереженням ідентифікаційного коду ЄДРПОУ та положеннями статуту СТОВ, якими прямо закріплено правонаступництво. Жодним нормативним актом не встановлено вимог щодо тотожності кількісного складу членів КСП та засновників СТОВ, тому відповідні доводи апеляційної скарги є безпідставними.
Земельні ділянки надані КСП Агрокомбінат «Хотівський» на підставі рішень відповідних рад та посвідчені державними актами на право колективної власності у 1999 році. На момент перетворення КСП у СТОВ чинне земельне законодавство не передбачало припинення права власності на землю у разі реорганізації юридичної особи. Підстави припинення права колективної власності, визначені статтею 28 Земельного кодексу України 1990 року, у спірних правовідносинах відсутні. Відтак, право власності на земельні ділянки правомірно перейшло до правонаступника.
Вказує, що судова практика Верховного Суду у подібних правовідносинах, зокрема у справах №921/75/19, №911/4065/16, №918/194/19, №908/846/19, підтверджує, що реорганізація юридичної особи шляхом перетворення не припиняє права на земельні ділянки, а відповідні права зберігаються за правонаступником.
Мотивуючи наведеним, просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, оскаржуване рішення залишити без змін.
11 грудня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив адвоката Невечері К.П., який діє в інтересах ОСОБА_1 , на апеляційну скаргу.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на необґрунтованість та безпідставність апеляційної скарги.
Зазначає, що позивач помилково стверджує про відсутність преюдиційного значення судових рішень, на які послався суд першої інстанції, посилаючись на відмінність предмета спорів та недослідження обставин правонаступництва. Вказує, що у постанові Верховного Суду від 31 січня 2023 року у справі № 640/8728/21 та від 20 березня 2020 року у справі №910/2360/19 зазначено, що для спростування преюдиційних обставин особа повинна надати належні та допустимі докази, які мають бути оцінені судом. Жодних доказів, здатних спростувати встановлені судами обставини щодо правонаступництва СГТОВ «Агрокомбінат Хотівський», позивач не надав.
Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Звертає увагу, що у всіх рішеннях, на які послався суд першої інстанції, стороною було СГТОВ «Агрокомбінат Хотівський», а в окремих справах - і сама прокуратура, яка у цій справі є позивачем. Саме щодо цієї особи судами були встановлені обставини правонаступництва.
Частина 5 статті 82 ЦПК України надає право спростовувати преюдиційні обставини лише особі, яка не брала участі у справі. Водночас прокуратура брала участь у попередніх справах та саме вона ініціювала судові спори щодо оспорювання правонаступництва.
Зазначає, що посилання позивача на постанову Великої Палати Верховного Суду від 01вересня 2020 року у справі № 907/29/19 є нерелевантним, оскільки в ухвалі Великої Палати від 13 листопада 2024 року у справі № 911/2506/23 вказано, що наведений висновок не є універсальним щодо тотожності складу учасників реорганізованої та новоствореної юридичних осіб. Чинне на момент реорганізації КСП Агрокомбінат «Хотівський» законодавство не передбачало обмежень щодо кількісного складу засновників товариства, а сама земельна реформа була спрямована на деколективізацію та створення підприємств приватної форми власності.
Твердження прокуратури про відсутність у СТОВ Агрокомбінат «Хотівський» правових підстав для оформлення права власності на спірні земельні ділянки є безпідставними. Законність набуття права власності встановлена судами у низці рішень, що набрали законної сили.
На момент придбання земельних ділянок відповідач не був учасником правовідносин щодо набуття прав власності СТОВ Агрокомбінат «Хотівський», а набув земельні ділянки на підставі нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу після перевірки всіх реєстраційних відомостей. Право власності було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відомості про обтяження чи заборони були відсутні. Відповідно до практики Великої Палати Верховного Суду, зокрема постанови від 02.11.2021 у справі №925/1351/19, добросовісний набувач має право покладатися на дані реєстру, які презюмуються достовірними.
Прокурор не навів жодних доказів недобросовісності відповідача чи порушення ним вимог закону. Позов не містить конкретних тверджень щодо незаконності правочинів, не визначає протиправних дій відповідача та не доводить його вини.
Звертає увагу, що прокуратура не дотрималася вимог Закону України № 4292-ІХ від 12 березня 2025 року, яким встановлено обов`язок попереднього внесення на депозитний рахунок суду компенсації вартості нерухомого майна при поданні позову про витребування його від добросовісного набувача. Невиконання цієї вимоги виключає можливість задоволення позову, що прямо випливає з частини 5 статті 390 ЦК України та частини 4 статті 177 ЦПК України у чинній редакції.
Також у прокуратури відсутні матеріально-правові підстави для захисту, оскільки спірні земельні ділянки не перебували у державній чи комунальній власності. Передача земель у 1999 році КСП Агрокомбінат «Хотівський» здійснена на підставі рішень відповідних сільських рад, що свідчить про волевиявлення власника. Право власності СТОВ Агрокомбінат «Хотівський» підтверджено судами, у тому числі Верховним Судом у постанові від 14 травня 2025 року у справі № 911/1280/23, де встановлено, що ці земельні ділянки у комунальній власності не перебували.
Отже, у позивача відсутні як право власності на спірні земельні ділянки, так і докази його порушення, що виключає можливість застосування статей 387-388 ЦК України. За відсутності порушеного чи оспорюваного права позов не може бути задоволений.
Мотивуючи наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
5. Позиція учасників справи.
В судовому засіданні представник позивача прокурор Кузьменко К.О. доводи апеляційної скарги підтримала, просила скаргу задовольнити.
Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Невечеря К.П. , а також представник 3-ї особи СТОВ «Агрокомбінат «Хотівський» - Іщенко Г.М. проти задоволення апеляційної скарги заперечували, посилаючись на законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції.
Представник Феодосіївської сільської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Відповідно до статті 372 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду справи.
6. Позиція суду апеляційної інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
7. Фактичні обставини справи, установлені судом.
Відповідно до даних державного акту на право колективної власності на землю серії КВ від 06 грудня 1999 року, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №109, виданого відповідно до рішення виконкому Лісниківської сільської ради народних депутатів від 28.04.1999 №2/21, колективному сільськогосподарському підприємству агрокомбінату «Хотівський» надано у колективну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва 293,1 га землі в межах згідно із планом (а.с. 30-32).
Відповідно до даних державного акту на право колективної власності на землю серії КВ від 06 грудня 1999 року, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №110, виданого відповідно до рішення виконкому Ходосівської сільської ради народних депутатів від 22.04.1998 б/н, колективному сільськогосподарському підприємству агрокомбінат «Хотівський» надано у колективну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва 821,1 га землі в межах згідно із планом (а.с. 33-37).
Відповідно до даних державного акту на право колективної власності на землю серії КВ від 07 грудня 1999 року, який зареєстрований у Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 111, виданого відповідно до рішення виконкому Хотівської сільської ради народних депутатів від 30.04.1998 №102, колективному сільськогосподарському підприємству агрокомбінат «Хотівський» надано у колективну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва 523,3 га землі в межах згідно із планом (а.с. 38-41).
На підставі вказаних державних актів на право колективної власності на землю №109, №110, №111 приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Герасимів Ю.В. здійснено державну реєстрацію права приватної власності за СТОВ Агрокомбінат «Хотівський» на земельні ділянки в межах сіл Лісники, Ходосіївка та Хотів Феодосіївської об`єднаної територіальної громади на підставі рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень:
№ 59363398 від 20 липня 2021 року щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3222457400:03:004:0007 площею 0,2953 га в с. Хотів (том 1 а.с. 42);
№59433079 від 23.07.2021 щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3222484501:01:001:0356 площею 0,0068 га в с. Лісники (том 1 а.с. 43);
№59443158 від 23.07.2021 щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3222484501:01:002:0186 площею 0,3178 га в с.Хотів (том 1 а.с. 44);
№59367311 від 20.07.2021 щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3222484501:01:006:0252 площею 0,0547 га в с. Лісники (том 1 а.с. 45);
№59364702 від 20.07.2021 щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3222484501:01:008:0580 площею 0,1016 га в с.Лісники (том 1 а.с. 46);
№59444223 від 23.07.2021 щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3222487000:04:004:0271 площею 1,9206 га в с. Ходосіївка (том 1 а.с. 47);
№59355687 від 20.07.2021 щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3222487200:04:001:0033 площею 2,5658 га в с. Хотів (том 1 а.с. 48);
№59439659 від 23.07.2021 щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3222487200:04:002:0183 площею 0,4992 га в с. Хотів (том 1 а.с. 49);
№59439889 від 23.07.2021 щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3222487200:04:002:0184 площею 1,4661 га в с. Хотів (том 1 а.с. 50);
№59439236 від 23.07.2021 щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3222487200:04:002:0185 площею 1,8286 га в с. Хотів (том 1 а.с. 51);
№59436880 від 23.07.2021 щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3222487200:04:003:0003 площею 0,4758 га в с.Хотів (том 1 а.с. 52);
№59439444 від 23.07.2021 щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3222487200:04:006:0646 площею 1,5649 га в с. Хотів (том 1 а.с. 53);
№59440111 від 23.07.2021 щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3222487200:04:006:0656 площею 4,032 га в с. Хотів (том 1 а.с. 54);
№59440266 від 23.07.2021 щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3222487200:04:006:0657 площею 0,6786 га в с. Хотів (том 1 а.с. 55);
№59360919 від 20.07.2021 щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3222487200:04:006:0658 площею 0,7558 га в с. Хотів (том 1 а.с. 56);
№59361690 від 20.07.2021 щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3222487200:04:006:0659 площею 2,0161 га в с. Хотів (том 1 а.с. 57);
№59355886 від 20.07.2021 щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3222487200:04:006:0660 площею 1,3257 га в с. Хотів (том 1 а.с. 58);
№59568095 від 30.07.2021 щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3222487200:04:006:0662 площею 1,1373 га в с. Хотів (том 1 а.с. 59);
№59440459 від 23.07.2021 щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3222487200:04:007:0010 площею 1,358 га в с. Хотів (том 1 а.с. 60);
№59362290 від 20.07.2021 щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3222487200:04:008:0248 площею 0,3216 га в с. Хотів (том 1 а.с. 61);
№59441752 від 23.07.2021 щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3222487200:04:008:0249 площею 3,1696 га в с. Хотів (том 1 а.с. 62);
№59356411 від 20.07.2021 щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3222487200:04:008:0253 площею 0,6383 га в с. Хотів (том 1 а.с. 63);
№59569026 від 30.07.2021 щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3222487200:04:008:0260 площею 0,3589 га в с. Хотів (том 1 а.с. 64);
№59361938 від 20.07.2021 щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3222487201:01:011:0129 площею 0,5564 га в с. Хотів (том 1 а.с. 65);
№59362124 від 20.07.2021 щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3222487201:01:011:0130 площею 1,0165 га в с. Хотів (том 1 а.с. 66);
№59356659 від 20.07.2021 щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3222487201:01:011:0132 площею 0,4532 га в с. Хотів (том 1 а.с. 67);
№60464371 від 20.09.2021 щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3222487200:04:006:5256 площею 0,2282 га в с. Хотів (том 1 а.с. 68);
№60464644 від 20.09.2021 щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3222487200:04:006:5258 площею 0,9532 га в с. Хотів (том 1 а.с. 69);
№60461105 від 20.09.2021 щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3222484500:02:001:5441 площею 0,1676 га в с. Хотів (том 1 а.с. 70);
№60461298 від 20.09.2021 щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3222484500:02:001:5442 площею 0,0032 га в с. Хотів (том 1 а.с. 71);
№60461557 від 20.09.2021 щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3222484500:02:001:5443 площею 0,3855 га в с. Хотів (том 1 а.с. 72);
№60463425 від 20.09.2021 щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3222484500:02:002:5601 площею 0,8973 га в с. Хотів (том 1 а.с. 73);
№60463725 від 20.09.2021 щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3222484500:02:002:5602 площею 0,0012 га в с. Хотів (том 1 а.с. 74).
В подальшому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чигріним А.О. посвідчено договори купівлі-продажу вказаних земельних ділянок, які у СТОВ Агрокомбінат «Хотівський» придбав ОСОБА_1 і на їх підставі внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, про право власності ОСОБА_1 на земельні ділянки:
кадастровий номер 3222457400:03:004:0007 площею 0,2953 за договором купівлі-продажу від 30.11.2021 за №61434, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №61940500 від 30.11.2021;
кадастровий номер 3222484501:01:001:0356 площею 0,0068 га за договором купівлі-продажу від 30.11.2021 за №61429, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №61950935 від 30.11.2021;
кадастровий номер 3222484501:01:002:0186 площею 0,3178 га за договором купівлі-продажу від 30.11.2021 №61442, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №61944321 від 30.11.2021;
кадастровий номер 3222484501:01:006:0252 площею 0,0547 га за договором купівлі-продажу від 30.l l.2021 за №61428, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №61946822 від 30.11.2021;
кадастровий номер 3222484501:01:008:0580 площею 0,1016 га за договором купівлі-продажу від 30.11.2021 за №61432, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №61953141 від 30.11.2021;
кадастровий номер 3222487000:04:004:0271 площею 1,9206 га за договором купівлі-продажу від 30.11.2021 за №61427, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №61950307 від 30.11.2021;
кадастровий номер 3222487200:04:001:0033 площею 2,5658 га за договором купівлі-продажу від 30.11.2021 за №61436, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 61941459 від 30.11.2021;
кадастровий номер 3222487200:04:002:0183 площею 0,4992 га за договором купівлі-продажу від 30.11.2021 за№61439, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №61942703 від 30.11.2021;
кадастровий номер 3222487200:04:002:0184 площею 1,4661 га за договором купівлі-продажу від 30.11.2021 за №61440, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №61943237 від 30.11.2021;
кадастровий номер 3222487200:04:002:0185 площею 1,8286 га за договором купівлі-продажу від 30.11.2021 за №61441, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №61943775 від 30.11.2021;
кадастровий номер 3222487200:04:003:0003 площею 0,4758 га за договором купівлі-продажу від 30.11.2021 за № 61433, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №61940115 від 30.11.2021;
кадастровий номер 3222487200:04:006:0646 площею 1,5649 га за договором купівлі-продажу від 30.11.2021 за №61448, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №61953466 від 30.11.2021;
кадастровий номер 3222487200:04:006:0656 площею 4,032 га за договором купівлі-продажу від 30.11.2021 за №61449, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №61953763 від 30.11.2021;
кадастровий номер 3222487200:04:006:0657 площею 0,6786 га за договором купівлі-продажу від 30.11.2021 за №61450, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №61954145 від 30.11.2021;
кадастровий номер 3222487200:04:006:0658 площею 0,7558 га за договором купівлі-продажу від 30.11.2021 за №61451, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 61954419 від 30.11.2021;
кадастровий номер 3222487200:04:006:0659 площею 2,0161 га за договором купівлі-продажу від 30.11.2021 за №61452, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №61954637 від 30.11.2021;
кадастровий номер 3222487200:04:006:0660 площею 1,3257 га за договором купівлі-продажу від 30.11.2021 за №61453, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №61954841 від 30.11.2021;
кадастровий номер 3222487200:04:006:0662 площею 1,1373 га за договором купівлі-продажу від 30.11.2021 за №61454, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №61955059 від 30.11.2021;
кадастровий номер 3222487200:04:007:0010 площею 1,358 га за договором купівлі-продажу від 30.11.2021 за №61435, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №61940858 від 30.11.2021;
кадастровий номер 3222487200:04:008:0248 площею 0,3216 га за договором купівлі-продажу від 30.11.2021 за №61443, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №61944766 від 30.11.2021;
кадастровий номер 3222487200:04:008:0249 площею 3,1696 га за договором купівлі-продажу від 30.11.2021 за №61444, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №61945308 від 30.11.2021;
кадастровий номер 3222487200:04:008:0253 площею 0,6383 га за договором купівлі-продажу від 30.11.2021 за №61446, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №61947569 від 30.11.2021;
кадастровий номер 3222487200:04:008:0260 площею 0,3589 га за договором купівлі-продажу від 30.11.2021 за №61447, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №61948321 від 30.11.2021;
кадастровий номер 3222487201:01:011:0129 площею 0,5564 га за договором купівлі-продажу від 30.11.2021 за № 61437, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №61941847 від 30.11.2021;
кадастровий номер 3222487201:01:011:0130 площею 1,0165 га за договором купівлі-продажу від 30.11.2021 за №61673, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №61949631 від 30.11.2021;
кадастровий номер 3222487201:01:011:0132 площею 0,4532 га за договором купівлі-продажу від 30.11.2021 за № 61438, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №61942281 від 30.11.2021;
кадастровий номер 3222487200:04:006:5256 площею 0,2282 га за договором купівлі-продажу від 16.12.2021 за №64526, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №62339508 від 16.12.2021;
кадастровий номер 3222487200:04:006:5258 площею 0,9532 га за договором купівлі-продажу від 16.12.2021 за №64528, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №62343916 від 12.12.2021;
кадастровий номер 3222484500:02:001:5441 площею 0,1676 га за договором купівлі-продажу від 16.12.2021 за №64529, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №62344660 від 16.12.2021;
кадастровий номер 3222484500:02:001:5442 площею 0,0032 га за договором купівлі-продажу від 16.12.2021 за №64530, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №62354286 від 16.12.2021;
кадастровий номер 3222484500:02:001:5443 площею 0,3855 га за договором купівлі-продажу від 16.12.2021 за №64531, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №62352543 від 16.12.2021;
кадастровий номер 3222484500:02:002:5601 площею 0,8973 га за договором купівлі-продажу від 16.12.2021 за №64533, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №62353819 від 16.12.2021;
кадастровий номер 3222484500:02:002:5602 площею 0,0012 га за договором купівлі-продажу від 16.12.2021 за №64534, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №62354589 від 16.12.2021.
Станом на час розгляду справи власником вказаних земельних ділянок є ОСОБА_1 .
Згідно даних протоколу № 2 зборів уповноважених членів КСП Агрокомбінат «Хотівський» від 03 березня 2000 року прийнято рішення реорганізувати КСП Агрокомбінат «Хотівський» в ТОВ Агрокомбінат «Хотівський», який є правонаступником всіх прав та обов`язків КСП Агрокомбінат «Хотівський» (том 1 а.с. 156-160).
06 квітня 2000 року за № 1978 Києво-Святошинською районною державною адміністрацією Київської області перереєстровано статут СТОВ Агрокомбінат «Хотівський», згідно пункту 1.1 якого Товариство є правонаступником майнових прав та обов`язків КСП Агрокомбінат «Хотівський», зареєстрованого Києво-Святошинською райдержадміністрацією Київської області 28.10.97 , ідентифікаційний код №00849405 на підставі протоколу загальних зборів КСП Агрокомбінат «Хотівський» №2 від 03.03.2000.
8. Мотиви, якими керується колегія суддів апеляційного суду, та застосовані норми права.
У статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Процедура переходу права власності на земельні ділянки колективної форми власності до інших власників не передбачена у Земельному кодексі України 1990 року (далі - ЗК України 1990 року) та у Земельному кодексі України 2001 року (далі - ЗК України 2001 року).
Станом на 1999 рік регулювання земельних відносин здійснювалося відповідно до вимог ЗК України 1990 року, який утратив чинність 01 січня 2002 року.
Згідно статті 3 ЗК України 1990 року власність на землю в Україні має такі форми: державну, колективну, приватну. Усі форми власності є рівноправними. Розпоряджаються землею Ради народних депутатів, які в межах своєї компетенції передають землі у власність або надають у користування та вилучають їх. Повноваження щодо передачі, надання та вилучення земельних ділянок місцеві Ради народних депутатів можуть передавати відповідно органам державної виконавчої влади або виконавчим органам місцевого самоврядування.
Відповідно до частин 1-4, 8 статті 5 ЗК України 1990 року земля могла належати громадянам на праві колективної власності.
Суб`єктами права колективної власності на землю є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Розпорядження земельними ділянками, що перебувають у колективній власності громадян, здійснюється за рішенням загальних зборів колективу співвласників. У колективну власність могли бути передані землі колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, в тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, землі садівничих товариств - за рішенням загальних зборів цих підприємств, кооперативів, товариств. Кожен член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами 6 і 7 статті 6 цього Кодексу.
Відповідно до статі 22 ЗК України 1990 року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється.
Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України (стаття 23 ЗК України).
Колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, сільськогосподарські акціонерні товариства можуть одержувати земельні ділянки у колективну власність, користування, у тому числі в оренду. Землі, передані цим господарствам у колективну власність, поділяються на землі загального несільськогосподарського використання і землі сільськогосподарського використання (стаття 60 ЗК України).
З 01 січня 2019 року набув чинності Закон України від 10 липня 2018 року № 2498-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил користування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в України», згідно з яким землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені, вважаються власністю територіальних громад.
Згідно з пунктом 21 Перехідних положень ЗК України (який є чинним з 01 січня 2019 року) з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні» землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин)колективне сільськогосподарське підприємство (надалі - підприємство) є добровільним об`єднанням громадян у самостійне підприємство для спільного виробництва сільськогосподарської продукції та товарів і діє на засадах підприємництва та самоврядування.
Статтею 7 цього ж Закону передбачено, що об`єктами права колективної власності підприємства є земля, інші основні та оборотні засоби виробництва, грошові та майнові внески його членів, вироблена ними продукція, одержані доходи, майно, придбане на законних підставах. Майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам. Суб`єктом права власності у підприємстві є підприємство як юридична особа, а його члени - в частині майна, яку вони одержують при виході з підприємства.
Право колективної власності здійснюють загальні збори членів підприємства, збори уповноважених або створений ними орган управління підприємства, якому передано окремі функції по господарському управлінню колективним майном. Право власності підприємства охороняється законом. Належне йому майно може бути передано державним, кооперативним та іншим підприємствам, організаціям і громадянам за рішенням загальних зборів членів підприємства або зборів уповноважених (частини 2, 3 статті 8 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство»).
Згідно зі статтею 10 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» земля може належати підприємству на праві колективної власності, а також може бути надана у постійне або тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, а право тимчасового користування землею, в тому числі на умовах оренди, оформляється договором (частина перша). Право підприємства на земельну ділянку або її частину може бути припинено в порядку і на підставах, встановлених Земельним кодексом України (частина 3).
Із системного аналізу положень статей 7, 8, 10 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» та статей 5, 23 ЗК України 1990 року можна зробити висновок, що земля є об`єктом права колективної власності, а підприємство самостійно володіє, користується, розпоряджається належними йому об`єктами права власності. Право колективної власності здійснюється загальними зборами підприємства чи зборами уповноважених. Належне підприємству майно може бути передано державним кооперативним та іншим підприємствам організаціям і громадянам за рішенням загальних зборів членів підприємства або зборів уповноважених.
Відповідно до частин 1, 2 статті 37 ЦК УРСР (у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) юридична особа припиняється шляхом ліквідації або реорганізації (злиття, поділу або приєднання). При злитті і поділі юридичних осіб майно (права і обов`язки) переходить до нововиниклих юридичних осіб. При приєднанні юридичної особи до іншої юридичної особи її майно (права і обов`язки) переходить до останньої. Майно переходить в день підписання передаточного балансу, якщо інше не передбачене законом або постановою про реорганізацію.
За змістом статті 2 Закону України «Про підприємства в Україні» (тут і далі в редакції на час виникнення спірних правовідносин) колективне підприємство визначене одним із видів підприємств, які можуть діяти в Україні.
Відповідно до статті 34 цього ж Закону ліквідація і реорганізація (злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення) підприємства провадяться з дотриманням вимог антимонопольного законодавства за рішенням власника, а у випадках, передбачених цим Законом, - за рішенням власника та за участю трудового колективу або органу, уповноваженого створювати такі підприємства, чи за рішенням суду або арбітражного суду (частина 1). Підприємство вважається реорганізованим або ліквідованим з моменту виключення його з державного реєстру України (частина 4). При перетворенні одного підприємства в інше до підприємства, яке щойно виникло, переходять усі майнові права і обов`язки колишнього підприємства (частина 7).
Окрім того, частинами 1, 6 статті 31 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» передбачено, що реорганізація (злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення) та ліквідація підприємства провадяться за рішенням загальних зборів (зборів уповноважених) його членів або за рішенням суду чи арбітражного суду. При перетворенні одного підприємства в інше до новоствореного підприємства переходять усі майнові права і обов`язки колишнього підприємства.
За змістом частини 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (частина 1, 2 статті 321 ЦК України).
Відповідно до положень статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Згідно частини 1 статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
Згідно частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Верховний Суд у постанові від 13 грудня 2023 року у справі № 371/429/21 вказав на те, що у разі якщо відчуження майна мало місце два і більше разів після укладення правочину, який в подальшому визнано недійсним, таке майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, як від добросовісного набувача шляхом подання віндикаційного позову на підставі частини першої статті 388 ЦК України.
Віндикація застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником та володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема, від добросовісного набувача з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України.
Витребування майна від добросовісного набувача у такому випадку залежить від наявності волі на передачу цього майна у власника майна - відчужувача за першим договором у ланцюгу договорів.
Права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захисту шляхом задоволення позову до добросовісного набувача з використанням правового механізму, передбаченого статтями 215, 216 ЦК України.
Власник майна може витребувати належне йому майно від будь-якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними. При цьому норма частини 1 статті 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке в подальшому відчужене набувачем третій особі, оскільки надає право повернення майна лише стороні правочину, який визнано недійсним. Захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України.
Право власника згідно з частиною 1 статті 388 ЦК України на витребування майна від добросовісного набувача пов`язане з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування майна від добросовісного набувача, є вичерпним. Й однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом (пункт 3 частини 1 цієї статті).
З урахуванням викладених норм матеріального права однією з обов`язкових умов для задоволення віндикаційного позову є встановлення під час розгляду спорів про витребування майна, зокрема, й тієї обставини, чи перебувало спірне майно у володінні позивача, який вказує на порушення своїх прав як власника, на підставах, визначених законодавством, та який на момент подання позову не є власником цього майна, однак вважає себе таким.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 522/7636/14 (провадження № 14-636цс18) та постанові Верховного Суду від 10 травня 2023 року у справі № 199/8392/16-ц (провадження № 61-21521св19).
У постанові від 14 вересня 2023 року у справі № 279/5280/18 (провадження № 61-3534св23) Верховний Суд зазначив, що можливість витребування майна з володіння іншої особи законодавець ставить у залежність, насамперед, від змісту правового зв`язку між позивачем та спірним майном.
В постанові від 12 липня 2023 року у справі № 757/61314/18-ц (провадження № 61-17763св21) зазначено, що у разі задоволення позовної вимоги про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння суд витребує таке майно на користь позивача.
В постанові Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі № 925/913/19, вказано, що передумовами та матеріальними підставами захисту права власності на нерухоме майно у спосіб, визначений в статтях 387, 388 ЦК України, є наявність підтвердженого належними доказами права власності. Тобто особа, яка звертається до суду, або в інтересах якої звертається інша особа, з вимогою про витребування майна з незаконного володіння як у добросовісного, так і недобросовісного набувача, повинна довести право власності позивача на майно, що перебуває у чужому володінні.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтував висновок наявністю у СТОВ Агрокомбінат «Хотівський» права на реєстрацію за собою права власності на спірні земельні ділянки, оскільки таке є правонаступником КСП Агрокомбінат «Хотівський», відтак до нього перейшли права КСП стосовно наданих останньому земельних ділянок.
Апеляційний суд, відхиляючи доводи апеляційної скарги, уважає правильним наведений висновок суду першої інстанції та вказує на таке.
Згідно даних протоколу № 2 зборів уповноважених членів КСП Агрокомбінат «Хотівський» від 03 березня 2000 року прийнято рішення реорганізувати КСП Агрокомбінат «Хотівський» в ТОВ Агрокомбінат «Хотівський», який є правонаступником всіх прав та обов`язків КСП Агрокомбінат «Хотівський».
06 квітня 2000 року за № 1978 Києво-Святошинською районною державною адміністрацією Київської області перереєстровано статут СТОВ Агрокомбінат «Хотівський», згідно пункту 1.1 якого Товариство є правонаступником майнових прав та обов`язків КСП Агрокомбінат «Хотівський», зареєстрованого Києво-Святошинською райдержадміністрацією Київської області 28.10.97 , ідентифікаційний код №00849405 на підставі протоколу загальних зборів КСП Агрокомбінат «Хотівський» №2 від 03.03.2000.
Частиною 2 статті 8 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» установлено, що право колективної власності здійснюють загальні збори членів підприємства, збори уповноважених або створений ними орган управління підприємства, якому передано окремі функції по господарському управлінню колективним майном.
Частиною 3 цієї ж статті установлено, що право власності підприємства охороняється законом. Належне йому майно може бути передано державним, кооперативним та іншим підприємствам, організаціям і громадянам за рішенням загальних зборів членів підприємства або зборів уповноважених.
Також статтею 23 цього Закону визначені вищі органи самоврядування колективного сільськогосподарського підприємства, зокрема, визначено, що вищим органом самоврядування у підприємстві є загальні збори його членів або збори уповноважених. Загальні збори (збори уповноважених): приймають статут підприємства, вносять до нього зміни та доповнення; вирішують питання про обрання правління, його голови та ревізійної комісії підприємства; приймають рішення про реорганізацію і ліквідацію підприємства, про його участь в акціонерних товариствах, корпораціях, асоціаціях, концернах та інших об`єднаннях; вирішують інші важливі питання діяльності підприємства.
Реорганізація (злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення) та ліквідація підприємства провадяться за рішенням загальних зборів (зборів уповноважених) його членів або за рішенням суду чи арбітражного суду (частина 1 статті 31 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство»).
Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того факту, що рішення зборів уповноважених членів КСП Агрокомбінат «Хотівський», оформлене протоколом №2, про реорганізацію КСП Агрокомбінат «Хотівський» в ТОВ Агрокомбінат «Хотівський», який є правонаступником всіх прав та обов`язків КСП Агрокомбінат «Хотівський», було оспорено, є скасованим або визнано недійсним у встановленому законом порядку.
При цьому, звертаючись до суду, позивач не посилається на обставини, які давали б підстави уважати це рішення таким, що не відповідає вимогам закону, та не вказує на докази, які могли б такі обставини підтверджувати.
Положеннями частини 6 статті 31 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» передбачено, що при перетворенні одного підприємства в інше до підприємства, яке щойно виникло, переходять усі майнові права і обов`язки колишнього підприємства. Аналогічні положення містилися в пункті 7 статті 34 Закону України «Про підприємства в Україні» (чинного на час спірних правовідносин).
За загальним визначенням, правонаступництво - це перехід прав і обов`язків від одного суб`єкта до іншого. Правонаступництво може бути універсальним або частковим. За універсального правонаступництва до правонаступника (фізичної або юридичної особи) переходять усі права і обов`язки того суб`єкта, якому вони належали раніше. За часткового правонаступництва від одного до іншого суб`єкта переходять лише окремі права і обов`язки.
Правонаступництво, як правило, зазначається в установчих документах суб`єкта господарювання.
Відповідно до пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України від 22 січня 1996 року № 118 «Про створення Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України» ( далі - ЄДРПОУ) у разі перетворення юридичної особи, крім центральних органів виконавчої влади, за правонаступником зберігається її ідентифікаційний код.
У разі припинення юридичної особи шляхом приєднання до іншої юридичної особи та створення на базі юридичної особи, що припинилася, відокремленого підрозділу ідентифікаційний код такої юридичної особи залишається за відокремленим підрозділом.
В інших випадках припинення юридичної особи присвоєння її ідентифікаційного коду новоствореним суб`єктам забороняється.
З наведеного слід зробити висновок, що факт правонаступництва може бути підтверджений установчими документами, витягом з єдиного державного реєстру або судовим рішенням, яким встановлені обставини щодо правонаступництва.
Поряд з цим, в матеріалах справи відсутні дані про реєстрацію припинення такої юридичної особи, як КСП Агрокомбінат «Хотівський», натомість дані про юридичну особу наявні з 1991 року, код ЄДРПОУ, який є унікальним ідентифікаційним номером юридичної особи, присвоюється один раз при реєстрації та змінюється лише при припиненні діяльності юридичної особи. За матеріалами справи підтверджено незмінність та збереження реєстраційного номера.
Щодо доводів скаржника про відмінність складу засновників КСП Агрокомбінат «Хотівський» та СТОВ Агрокомбінат «Хотівський», як на підставу відсутності правонаступництва, колегія суддів зазначає про відсутність обмежень щодо визначення чи зміни учасників підприємства. Спеціальним законодавством було передбачено можливість колишнім членам КСП як долучитися до учасників підприємства-правонаступника, так і створите нове (без правонаступництва), а також займатися сільгоспдіяльністю індивідуально тощо. При цьому, скаржником не наведено посилань на положення закону, які б обгрунтовували позицію прокурора в цій частині.
Твердження скаржника про те, що реорганізації КСП Агрокомбінат «Хотівський» шляхом перетворення у СТОВ Агрокомбінат «Хотівський» не відбулося, оскільки 06 квітня 2000 року було проведено реєстрацію нового підприємства, а відтак воно не набуло статусу землекористувача чи статусу власника спірних ділянок КСП Агрокомбінат «Хотівський», ґрунтується на припущеннях і не відповідає нормам чинного законодавства на час виникнення правовідносин. При цьому, зазначаючи, що КСП Агрокомбінат «Хотівський» було припинене, а СТОВ Агрокомбінат «Хотівський» створене як нове підприємство, прокурором не надано доказів на підтвердження припинення КСП Агрокомбінат «Хотівський» в іншій спосіб, аніж перетворення у СТОВ Агрокомбінат «Хотівський».
Апеляційний суд приймає посилання скаржника на постанову Великої Палати Верховного Суду від 1 вересня 2020 року № 907/29/19, в якій зазначено про те, що само по собі зазначення в статуті (установчому договорі) новоствореної юридичної особи твердження про правонаступництво без наявності відповідних фактичних обставин, які є підставами правонаступництва, не вважається правомірним, якщо таке правонаступництво не виникло відповідно до закону.
Проте наведене не спростовує правильність висновків суду першої інстанції, оскільки у цій справі позивачем не доведено виникнення правонаступництва СТОВ Агрокомбінат «Хотівський» не у відповідності до вимог закону, натомість такий факт підтверджено іншими доказами у їх сукупності.
Окрім того, апеляційний суд зазначає, що висновки щодо правонаступництво є правовою оцінкою, яка не має преюдиційного значення, натомість обставини, які підлягають встановленню судом у справі, - це юридичні факти, тобто життєві обставини (дії, події), з якими правом пов`язується виникнення юридичних наслідків.
Разом з тим, проаналізовані вище установлені факти дають підстави для висновку про наявність правонаступництва СТОВ Агрокомбінат «Хотівський». Установленням таких же фактів обґрунтовано висновки у судових рішеннях у справах № К9/358-07, №131/13-05, № 2-2303/05, № 2-3840/2007, на які посилається суд першої інстанції. На спростування цих обставин скаржник не надає належні та допустимі докази, що є його процесуальним обов`язком.
Отже, висновки суду першої інстанції в частині наявності правонаступництва не суперечать установленим апеляційним судом обставинам та вимогам чинного законодавства, проте є неповними, окрім того, містять посилання на постанову Київського апеляційного суду від 23 січня 2024 року у справі №372/2967/22, яка скасована постановою Верховного Суду від 17 вересня 2025 року. Відтак, рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні шляхом доповнення мотивів щодо висновку про наявність правонаступництва СТОВ Агрокомбінат «Хотівський», а також виключення з мотивувальної частини рішення суду посилання на постанову Київського апеляційного суду від 23 січня 2024 року у справі №372/2967/22.
Доводи апеляційної скарги з посиланням на приписи пункту 21 Перехідних положень ЗК України апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.
Чинне на момент виникнення спірних правовідносин законодавство вказувало на те, що при перетворенні одного підприємства в інше до новоствореного підприємства переходять усі майнові права і обов`язки колишнього підприємства. Разом з цим повернення земель у власність держави можливе лише і виключно у випадках, передбачених законом, а саме у статті 23 ЗК України 1990 року чи статті 140 ЗК України 2001 року.
Земельний Кодекс 2001 року набрав чинності після реорганізації СТОВ Агрокомбінат «Хотівський» та положення пункту 21 Розділу Х "Перехідні положення" ЗК України містять виключення щодо застосування, а саме крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності. Крім того, вказані положення передбачають, що зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності. Даних про державну реєстрацію спірних земельних ділянок, як земель комунальної власності, матеріали справи не містять. Вказане у сукупності дає підстави для висновку, що пункт 21 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу 2001 року не підлягає до застосування у спірних правовідносинах.
Відповідно до положень ЦК України власник майна може витребувати належне йому майно від будь-якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними.
Проте у цій справі не доведено, що спірні земельні ділянки перейшли до комунальної власності, зокрема, до власності Феодосіївської територіальної громади Обухівського району, в інтересах якої виступає відповідна сільська рада та заступник прокурора. Відтак, за відсутності доведення порушеного права позивача, правових підстав для витребування на його користь спірного майна не убачається, а висновки суду першої інстанції в цій частині є правильними.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, що передбачає право кожної із сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Всупереч наведеним положенням ЦПК України стороною позивача не було надано належних і допустимих доказів на підтвердження порушеного права та заявлених позовних вимог. 
За наведених обставин, колегія суддів апеляційного суду робить висновок, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Разом з тим, має місце неповна мотивація в частині установлення обставин правонаступництва, що дає підстави апеляційному суду для зміни рішення суду першої інстанції, шляхом викладення мотивувальної частини рішення в редакції цієї постанови, а також виключення з мотивувальної частини рішення суду посилання на постанову Київського апеляційного суду від 23 січня 2024 року у справі №372/2967/22.
В іншій частині судом першої інстанції зроблено правильний висновок про відсутність підстав для задоволення заявлених позовних вимог, відтак апеляційна скарга задовольняється частково.
Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київської обласної прокуратури задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 серпня 2025 року змінити в мотивувальній частині, виключити з мотивувальної частини рішення суду посилання на постанову Київського апеляційного суду від 23 січня 2024 року у справі №372/2967/22.

В іншій частині рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 серпня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повну постанову складено 04 червня 2026 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді В.А. Нежура

В.В. Соколова