Заводський районний суд м. Запоріжжя 
вул. Мирослава Симчича 65, м. Запоріжжя, 69106, тел.099-55-49-125 , inbox@zv.zp.court.gov.ua

Справа № 332/5452/24
Провадження №: 1-кп/332/119/26
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 червня 2026 р.	м. Запоріжжя	

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючої судді: ОСОБА_1 ,
за участю:
секретарів судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , 
прокурорів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисника обвинуваченого – адвоката: ОСОБА_9 ,
провівши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Заводського районного суду міста Запоріжжя судовий розгляд в порядку ч. 3 ст. 323 КПК України (in absentia) у кримінальному провадженні за № 22024082190000108 від 19.07.2024 за обвинуваченням:
ОСОБА_10 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків Харківської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, інші відомості про особу обвинуваченого відсутні,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України,
ВСТАНОВИВ:
1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
Конституцією України передбачено, що Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією (далі-рф) 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами, є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.
24 серпня 1991 року Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави України. Згідно з указаним документом територія України є неподільною та недоторканною.
Незалежність України визнали держави світу, серед яких і російська федерація.
24 лютого 2022 року президент рф публічно оголосив про рішення розпочати повномасштабну військову агресію проти України.
Так, 24.02.2022, на виконання вищевказаних наказів військово-політичного керівництва рф, військовослужбовці збройних формувань рф, шляхом збройної агресії із застосуванням зброї, військової техніки та артилерії, з нанесенням ракетних та авіаційно-бомбових ударів по військовій та цивільній інфраструктурі, незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Донецькій, Запорізькій, Житомирській, Київській, Луганській, Сумській, Харківській, Херсонській та Чернігівській областях, та здійснили збройний напад на державні органи влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти військової та цивільної інфраструктури, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, після чого здійснили військову окупацію частини території України. 24.02.2022 Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, дія якого неодноразово продовжена відповідними указами Президента України, затвердженими Законами України, зокрема Законом України від 07.08.2024 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким передбачено продовження воєнного стану з 05 години 30 хвилин 12.08.2024 строком на 90 діб.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 (в редакції від 07.05.2022, далі за текстом - Закон №1207-VII), тимчасово окупована російською федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Крім того, відповідно до п. 6 ст. 1 Закону: окупаційна адміністрація російської федерації - сукупність державних органів і структур російської федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних російської федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг.
Колабораціонізм - це співпраця громадянина України з російською окупаційною владою та створеними чи підтримуваними російською федерацією незаконними збройними формуваннями в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, а також на тимчасово непідконтрольних органам влади України територіях.
Тимчасово окупованою територією, відповідно до п.7 ч.1 ст.1-1 Закону №1207-VII, є частини території України, в межах яких збройні формування російської федерації та окупаційна адміністрація російської федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування російської федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації російської федерації.
Починаючи з 26.02.2022 територія м. Василівка Василівської міської територіальної громади Василівського району Запорізької області тимчасово окуповано збройними формуваннями держави-агресора російської федерації, що визначено Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих території України № 75 від 25.04.2022 «Про затвердження Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 06 грудня 2022 року», та в подальшому Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих території України від 22.12.2022 року № 309 (зі змінами станом на 18.07.2024) Василівську міську територіальну громаду Василівського району Запорізької області віднесено до вказаного переліку територіальних громад, розташованих в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).
Після остаточної військової окупації Василівської міської територіальної громади Василівського району Запорізької області, у період часу з 26.02.2022, представниками збройних формувань держави-агресора рф всупереч порядку, встановленого Конституцією України, Законами України «Про місцеві державні адміністрації», «Про місцеве самоврядування в Україні» та іншим діючим нормативно-правовим актам, за підтримки місцевих мешканців, які підтримали військове вторгнення на територію України та інших лояльних до держави-агресора рф верств населення, цілеспрямовано створено військову окупаційну адміністрацію у м. Василівка Запорізької області - мовою оригіналу «Военно-гражданская администрация Васильевского района Запорожской области».
Відповідно до, мовою оригіналу - «Решения № 11/83-1 от 21.06.2023 Избирательной комиссии Запорожской области «О проведении голосования на выборах депутатов Законодательного Собрания Запорожской области первого созыва, а также на выборах депутатов представительных органов муниципальных образований в Запорожской области первого созыва, назначенных на 10 сентября 2023 года, в течении нескольких дней подряд» окупаційною владою держави-агресора призначені незаконні вибори на тимчасово окупованій території Запорізької області на 10.09.2023.
Встановлено, що громадянин України ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на території м. Василівка Василівської міської територіальної громади Запорізької області, яка з 26.02.2022 і на час повідомлення про підозру є тимчасово окупованою територією представниками збройних формувань держави-агресора російської федерації, приблизно у період часу, з липня по вересень 2023 року, діючи умисно, маючи проросійські погляди, усвідомлюючи протиправність своїх дій, добровільно прийняв участь у виборах як кандидат в депутати від політичної партії держави-агресора рф мовою оригіналу - «Единая Россия» до незаконного органу влади, мовою оригіналу - «Васильевского окружного Совета депутатов», створеного на тимчасово окупованій території.
2. Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнаний обвинувачений.
Своїми умисними діями ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 111-1 КК України - тобто колабораційна діяльність, а саме - добровільне обрання громадянина України до незаконних органів влади, створених на тимчасово окупованій території.
3. Позиція обвинуваченого.
Судовий розгляд у межах даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченого ОСОБА_10 (in absentia), який показань суду не надавав та з будь-якими клопотаннями до суду не звертався.
Враховуючи ті обставини, що ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, знає про розпочате щодо нього кримінальне провадження і протягом тривалого часу переховується від органів досудового розслідування, а також, що досудове розслідування даного кримінального провадження здійснювалось у спеціальному провадженні, згідно ухвали слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09.09.2024 року (т. 1 а.п. 99-103), то виходячи зі змісту ухвали Заводського районного суду м. Запоріжжя від 04.02.2025 року було прийнято рішення про здійснення спеціального судового провадження у даному кримінальному провадженні (т. 1 а.п. 169-170) і, відповідно, судовий розгляд проводився за відсутності обвинуваченого.
У зв`язку з цим обвинуваченого ОСОБА_10 не було допитано судом в якості обвинуваченого по суті пред`явленого його обвинувачення.
Відповідно до ч. 2 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей, встановлених законом.
Отже, кримінальне провадження за відсутності обвинуваченого повинно відповідати, у тому числі таким загальним засадам судочинства, як законність, рівність перед законом і судом, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, тощо (п.п. 2, 3, 10 ч. 1 ст. 7 КПК України).
Суть принципу законності відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України, крім іншого, полягає у тому, що під час кримінального провадження суд, прокурор та слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 10 КПК України, суть принципу рівності перед законом і судом полягає у тому, що не може бути привілеїв чи обмежень у процесуальних правах, передбачених цим Кодексом, за будь-якими ознаками, у тому числі за політичними переконаннями.
Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч. 3 ст. 323 КПК України), суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.
Аналіз наявних в матеріалах справи численних документів на підтвердження завчасних належних викликів ОСОБА_10 до слідчого (прокурора), направлених йому повідомлень з приводу його прав та обов`язків, оголошеної підозри, висунутого обвинувачення та руху спеціального судового провадження свідчить про те, що він мав підстави усвідомлювати, що проти нього розпочато кримінальне провадження, він отримав чи мав би отримати оголошену підозру, відповідні виклики та пред`явлене обвинувачення, мав можливість бути обізнаним із усіма своїми правами, в тому числі, на захист та доступ до правосуддя.
Відтак, держава Україна під контролем сторони захисту та суду використала всі можливості для того, щоб обвинувачений мав право під час судового провадження як мінімум на такі гарантії: а) бути терміново і докладно повідомлена мовою, яку він розуміє, про характер і підставу обвинувачення; б) мати достатній час і можливості для підготовки свого захисту, обрати самим захисника; в) бути засудженим в його присутності і захищати себе особисто або за посередництвом обраного ним захисника, бути повідомленим про це право і мати призначеного йому захисника безплатно.
Така ситуація узгоджується із взятими на себе зобов`язаннями, яких повинна дотримуватися держава Україна з тим, щоб забезпечити реальне використання права, яке гарантується статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини та ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.
Вказані висновки ґрунтуються і на правовій позиції Європейського суду з прав людини (напр., справа «Колоцца проти Італії» від 12 лютого 1985 року, «Шомоді проти Італії» від 18 травня 2004 року та ін.), за якою суд при розгляді справи в порядку спеціального судового провадження зобов`язаний обґрунтувати чи були здійсненні всі можливі, передбачені законом заходи, щодо дотримання прав обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя.
Так, у рішеннях ЄСПЛ у справах «Колоцца проти Італії» від 12 лютого 1985 року; «F.C.B. проти Італії» від 28 серпня 1991 року; «Т. проти Італії» від 12 жовтня 1992 року; «Пуатрімоль проти Франції» від 23 листопада 1993 року; «Кромбах проти Франції» від 13 лютого 2001 року; «Меденіца проти Швейцарії» від 14 червня 2001 року; «Шомоді проти Італії» від 18 травня 2004 року; «Да Лус Домінгеш Ферейра проти Бельгії» від 24 травня 2007 року висвітлено пункт про здійснення судового провадження за відсутності обвинуваченого в аспекті вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка закріплює право кожного на справедливий суд, коли немає підстав вважати, що обвинувачений не був належно повідомлений про розпочате щодо нього судове провадження; якщо він згодом може домогтися ухвалення нового судового рішення за його участі, в якому містилася б оцінка обґрунтованості висунутих проти нього обвинувачень, а також під час дотримання інших гарантій його конвенціальних прав. Це свідчить про те, що здійснення судового провадження за відсутності обвинуваченого не суперечить вимогам цього нормативно-правового акту міжнародного значення.
Натомість, ОСОБА_10 скористався своїми правами на власний розсуд за відсутності будь-яких перешкод для їх реалізації на території України.
Таким чином, ОСОБА_10 , в силу п. 3 ч. 3 ст. 323 КПК України, обізнаний, тобто повинен був знати, що стосовно нього розпочато кримінальне провадження, винесено повідомлення про підозру та обвинувальний акт спрямовано до суду, втім до слідчого та до суду жодного разу не з`явився. Про причини неявки суду не повідомив, можливістю взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не скористався. 
Суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову ОСОБА_10 , який повинен знати про розпочате кримінальне провадження, від здійснення свого права предстати перед українським судом за діяння вчинені на території суверенної України, юрисдикцію якої над собою не визнає, та захищати себе безпосередньо в такому суді, а так само свідчать про його наміри ухилитися від зустрічі з правосуддям держави Україна. Ухилення обвинуваченого від правосуддя суд оцінює як реалізацію останнім його невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.
Крім того, інтереси обвинуваченого ОСОБА_10 в судовому процесі належно і якісно були представлені захисником ОСОБА_9 , який був забезпечений державою з Південно-Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги.
Отже, судом виконаний обов`язок щодо вжиття усіх заходів, необхідних для забезпечення обвинуваченому у колабораційній діяльності ОСОБА_10 , права на кваліфікований захист, у тому числі і призначення захисника, який би надавав практичну юридичну допомогу ефективно, оскільки такий захист не може бути ілюзорним заради «видимості судового процесу», що є одним із основоположних елементів справедливого розгляду, на що неодноразово наголошував і наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини.
Позиція сторони захисту.
Так, захисник обвинуваченого – адвокат ОСОБА_9 у судовому засіданні зазначив, що всі докази сторони обвинувачення засновані на припущеннях того, що обвинувачений пішов на співпрацю із окупаційною владою добровільно та був обраний до незаконно-створеного органу місцевої влади. Суду не було продемонстровано свідоцтво народного депутата та листівки із зображенням ОСОБА_10 та із агітаційною програмою на його користь або інші належні та допустимі докази. Тому просив виправдати ОСОБА_10 , а справу закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України.
4. Докази на підтвердження встановлених судом обставин вчинення кримінального правопорушення.
Судом встановлено, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харків, документований паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 від 04.08.2016 року, є громадянином України, що підтверджується інформацією про особу Державної міграційної служби України (т. 2 а.п. 46).
Отже, обвинувачений ОСОБА_10 є суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.
Також судом приймається до уваги, що загальновідомими обставинами є те, що 24.02.2022 збройні сили рф вторглись на визнану міжнародним співтовариством територію Україну через державні кордони України в Донецькій, Запорізькій, Житомирській, Київській, Луганській, Сумській, Харківській, Херсонській та Чернігівській областях, та здійснили збройний напад на державні органи влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти військової та цивільної інфраструктури, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, після чого здійснили військову окупацію частини території України, в тому числі і Василівського району Запорізької області.
24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в подальшому дія якого неодноразово продовжувалась, і який продовжує існувати станом на час ухвалення цього вироку.
Відповідно до положень частини 1 статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 (в редакції від 07.05.2022, далі за текстом - Закон № 1207-VII), тимчасово окупована рф територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Тимчасово окупованою територією, відповідно до пункту 7 частини 1 статті 1-1 Закону № 1207-VII, є частини території України, в межах яких збройні формування та окупаційна адміністрація рф встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування рф встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації рф.
Тимчасова окупація рф територій України, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для рф жодних територіальних прав.
Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 № 75 «Про затвердження Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 12 серпня 2022 року», Василівська міська територіальна громада Василівського району Запорізької області внесена до вказаного переліку територіальних громад, розташованих в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) та перебувала у ньому протягом всього періоду чинності вказаного наказу, який втратив чинність на підставі Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій № 309 від 22.12.2022.
Наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій № 309 від 22.12.2022 втратив чинність на підставі наказу Міністерства розвитку громад та територій України № 376 від 28.02.2025.
Відповідно до нині діючого наказу Міністерства розвитку громад та територій України № 376 від 28.02.2025 Василівська міська територіальна громада також віднесена до тимчасово окупованих територій України.
Дослідивши матеріали кримінального провадження, надані прокурором під час судового розгляду, суд вважає, що вина ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, повністю підтверджується такими доказами:
показами свідка ОСОБА_11 , яка у судовому засіданні пояснила, що вона знайома із ОСОБА_10 з 2010 року. Він був ІТ-спеціалістом, а вона допомагала йому з юридичних питань. Вона виїхала з Василівки через півтора місяці після початку війни, а її мати залишилась. ОСОБА_10 допомагав їй у питанні виїзду. Вона йому зателефонувала приблизно 09 чи 10 березня 2022 року. Під час телефонної розмови ОСОБА_10 її не агітував та нічого не пояснював. Влітку 2022 року з телеграмканалів дізналась, що ОСОБА_10 став кандидатом у депутати від партії «Єдиная Росия», також бачила відео з передвиборчою агітацією ОСОБА_10 . Потім були відео, де ОСОБА_10 вже представляв інтереси місцевого самоврядування. Свідок вважає, що на обвинуваченого тиск не вчинявся, таке рішення він прийняв самостійно. У ОСОБА_10 в окупованому Криму є родичи, він часто туди їздив. Знає, що ОСОБА_10 одружений, у нього є неповнолітня дитина. Він достатньо розумна людина, а також гнучка, він вміє адаптуватися до певної ситуації. 
Покази допитаної у судовому засіданні свідка ОСОБА_11 логічні, послідовні, не містять суперечок, а тому сумнівів у суду не викликають. У суду не має підстав сумніватися в достовірності показів свідка, всі свідчення надавалися під присягою. 
Під час допиту свідка ОСОБА_12 на досудовому слідстві, процес якого було зафіксовано на відеозапис, останній пояснив, що він із сім`єю на початку повномасштабного вторгнення проживав у с. Жеребянки Василівського району. Місто Василівку окупували на початку березня, а через декілька днів і їх село. Восени 2022 року їм довелося виїхати у м. Василівку, там він проживав у цивільної дружини. Коли вона переїхала на територію російської федерації, він із сином вирішили виїхати на підконтрольну Україні територію. Це було 16 квітня 2024 року. Восени 2022 року у м. Василівка проводили референдум, а у 2023 вибори місцевих депутатів. Участь у виборах він не приймав. ОСОБА_10 він особисто не знає, але його дружина якось показувала на чоловіка та казала, що це ОСОБА_10 . Перед виборами на агітаційних листівках був зображений обвинувачений. ОСОБА_10 балотувався від партії «Єдина росія». В подальшому, він якось заходив у мерію і бачив там ОСОБА_10 . У його сина були проблеми з нігтями, у зв`язку із чим обвинувачений запевняв, що якщо потрібна буде допомога, то за лікарню переживати не потрібно. Обвинувачений на той час вже був депутатом, він про це казав. Також казав, що якщо потрібна допомога, то всім допоможе (фінансуванням).
Показання свідка ОСОБА_12 , отримані під час допиту на досудовому слідстві суд використовує як доказ, оскільки кримінальне провадження здійснювалося в умовах воєнного стану, а допитати свідка у судововму засіаднні немає можливості, оскільки останній зник безвісті під час виконання бойового завдання.
Зазначені покази відповідають письмовим доказам, наданим стороною обвинувачення на підтвердження провини обвинуваченого, що досліджені судом у судовому засіданні.
Так, під час судового засідання за клопотанням сторони обвинувачення були досліджені наступні письмові докази:
- протокол огляду від 12.08.2024 інформації, розміщеної на Інтернет сторінці «Администрация Васильевского муниципального округа», де розміщені фото, у тому числі ОСОБА_10 та публікація з якої слідує, що кандидати в депутати від партії «Єдина росія» проводять зустріч із персоналом в Василівській міській лікарні. Під час зустрічі персонал отримав можливість напряму озвучити будь-які пропозиції з покращення життя у регіоні, а також обговорити із кандидатами вирішення певних питань (т. 1 а.п. 200-207). В ході судового засідання також досліджений додаток до цього протоколу огляду, а саме оптичний носій інформації «DVD-R» із пояснювальним записом (т. 1 а.п. 208);
- протокол огляду від 13.08.2024 інформації, розміщеної на Інтернет сторінці «Администрация Васильевского муниципального округа», де розміщені фото, у тому числі ОСОБА_10 та публікація з якої слідує, що кандидати в депутати від партії «Єдина росія» проводять зустріч із трудовими колективами району. Під час зустрічі у Василівському центрі первинної медико-санітарної допомоги, персонал отримав можливість висловити свої побажання та пропозиції, а також озвучити недоліки (т. 1 а.п. 209-216). В ході судового засідання також досліджений додаток до цього протоколу огляду, а саме оптичний носій інформації «DVD-R» із пояснювальним записом (т. 1 а.п. 217);
- протокол огляду від 13.08.2024 інформації, розміщеної на Інтернет сторінці «Васильевский окружной совет депутатов», де розміщені фото, у тому числі ОСОБА_10 та публікація з якої слідує, що 22.09.2023 року відбулось пленарне засідання першої сесії Василівської окружної Ради депутатів Запорізької області першого скликання, під час якого були оголошені результати виборів. Також в ході засідання був обраний голова Ради депутатів та двоє заступників. Головою став ОСОБА_13 , а заступниками: ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . Було прийнято Регламент роботи Ради депутаті, узгоджений проєкт Уставу Василівського муніципального округу (т. 1 а.п. 218-225). В ході судового засідання також досліджений додаток до цього протоколу огляду, а саме оптичний носій інформації «DVD-R» із пояснювальним записом (т. 1 а.п. 226);
- протокол огляду від 13.08.2024 інформації, розміщеної на Інтернет сторінці сайту газети «ZOV ЗАПОРОЖЬЕ», де розміщено відеозапис та публікація з якої слідує, що ОСОБА_10 – депутат від «Єдина росія» привітав з професійним святом головних вчителів у своєму житті (т. 1 а.п. 227-233). В ході судового засідання також досліджений додаток до цього протоколу огляду, а саме оптичний носій інформації «DVD-R» із пояснювальним записом (т. 1 а.п. 234);
- протокол огляду від 13.08.2024 інформації, розміщеної на Інтернет сторінці сайту «Администрация Васильевского муниципального округа», де розміщені фото, у тому числі ОСОБА_10 та публікація з якої слідує, що депутати Запорізької області Василівської окружної ради депутатів від партії «Єдина росія» ОСОБА_16 та ОСОБА_10 в рамках благодійної програми відвідали ветеранів та маломобільних людей. Депутати абсолютно безоплатно доставили жителям Василівського району продуктові набори. Також під час огляду була виявлена ще одна публікація, з якої слідує, що депутат Василівської окружної ради депутатів від партії «Єдина росія» ОСОБА_17 , звертаючись до невизначеного кола осіб, пропонує прийти на виборчу дільницю та прийняти участь у виборах президента російської федерації. При цьому зазначив (мовою оригіналу): «Я и моя семья родились в городе Васильевка. Я люблю наш славный город! Город Васильевка - наш любимый город. Потому, что это - наша земля и наш дом! Нам не безразлична судьба нашего государства! Поэтому, наша семья сделала свой выбор!» (т. 1 а.п. 235-244). В ході судового засідання також досліджений додаток до цього протоколу огляду, а саме оптичний носій інформації «DVD-R» із пояснювальним записом (т. 1 а.п. 245);
- протокол огляду від 14.08.2024 інформації, розміщеної на Інтернет сторінці «Васильевский окружной совет депутатов», де розміщені фото, у тому числі ОСОБА_10 та публікація з якої слідує, що 24.04.2023 року відбулось дев`яте засідання Василівської окружної Ради депутатів Запорізької області першого скликання, під час якого були прийняті всі рішення повістки дня, у тому числі внесені зміни в рішенні Василівської окружної ради депутатів від 03.10.2023 № 5 «Про затвердження персонального складу постійних комісій Василівської окружної Ради депутатів першого скликання». Крім того, під час огляду виявлено публікацію із назвою, мовою оригіналу: «График приема граждан на июль 2024 года депутатами Васильевского окружного Совета депутатов от партии «Единая Россия», з якої слідує, що ОСОБА_10 мав провести прийом громадян 26.07.2024 з 10:00 до 12:00 за адресою: м. Василівка, Адміністрація (т. 2 а.п. 1-11). В ході судового засідання також досліджений додаток до цього протоколу огляду, а саме оптичний носій інформації «DVD-R» із пояснювальним записом (т. 2 а.п. 12);
- протокол огляду від 14.08.2024 інформації, розміщеної на Інтернет сторінці сайту «Официальный сайт правительства Запорожской области», де розміщений файл, зазначений як «Рішення № 5 «Об утверждении Положения о постоянных комиссиях Васильевского окружного совета депутатов», з якого слідує, що ОСОБА_10 увійшов у склад постійної комісії Василівської окружної Ради депутатів із законності та депутатської етики (т. 2 а.п. 13-24). В ході судового засідання також досліджений додаток до цього протоколу огляду, а саме оптичний носій інформації «DVD-R» із пояснювальним записом (т. 2 а.п. 21);
- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.08.2024 за участю свідка ОСОБА_11 , яка після огляду фотокарток, заявила, що впізнає особу під № 4, як ОСОБА_10 , громадянина України, мешканця м. Василівка, який, перебуваючи на тимчасово окупованій території Запорізької області добровільно прийняв участь у проведенні депутатів незаконно утворених органів місцевого самоврядування та отримав мандат депутата (т. 2 а.п. 25-28);
- протокол огляду від 17.08.2024 проведений за участю свідка ОСОБА_11 , в ході якого остання на фотознімках впізнала ОСОБА_10 (т. 2 а.п. 29-33);
- протокол огляду від 19.08.2024, об`єктом якого є сайт «Миротворець», на якому міститься інформація щодо ОСОБА_10 , а також містяться фото останнього (т. 2 а.п. 34-41). В ході судового засідання також досліджений додаток до цього протоколу огляду, а саме оптичний носій інформації «DVD-R» із пояснювальним записом (т. 2 а.п. 42);
- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.09.2024 за участю свідка ОСОБА_18 , який після огляду фотокарток, заявила, що впізнає особу під № 3, як ОСОБА_10 , громадянина України, мешканця м. Василівка, який, перебуваючи на тимчасово окупованій території Запорізької області, який добровільно прийняв участь у проведенні виборів незаконно утворених органів місцевого самоврядування в якості кандидата в депутати, в результаті чого отримав мандат депутата (т. 2 а.п. 43-45).
Також, під час судового розгляду було досліджено інші процесуальні документи:
- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 22024082190000108 від 19.07.2024 за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 111-1 КК України (т. 1 а.п. 49-50);
- повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 5 ст. 111-1 КК України від 22.08.2024 (т. 1 а.п. 51-53);
- постанова про призначення захисника від 28.08.2024 та доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги особі у кримінальному провадженні, згідно до якого адвоката ОСОБА_9 призначено захисником обвинуваченого ОСОБА_10 (т. 1 а.п. 55-56);
- постанова про оголошення ОСОБА_10 у розшук від 05.09.2024 (т. 1 а.п. 92-94);
- клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування від 05.09.2024 (т. 1 а.п. 95-98);
- ухвала слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09.09.2024 про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 22024082190000108, внесеному до ЄРДР 19.07.2024 відносно ОСОБА_10 за ч. 5 ст. 111-1 КК України (т. 1 а.п. 99-103);
- постанови про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні та про зміну групи прокурорів від 20.07.2024 (т. 1 а.п. 188-189, 192, 194-195);
- постанова про визначення підслідності від 22.07.2024 (т. 1 а.п. 190-191);
- постанова про доручення здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування від 07.08.2024 (т. 1 а.п. 193);
- постанова про залучення спеціаліста від 12.08.2024 (т. 1 а.п.198-199);
Судом досліджені докази, що характеризують особу обвинуваченого 13.06.1972 р.н., згідно яких встановлено наступне:
- виходячи з вимоги № 7564/80/02-2024 від 13.08.2024, ОСОБА_10 є раніше не судимою особою (т. 2 а.п. 47);
- за даними КНП «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» ЗМР, за обліковими даними медичного закладу відсутній (т. 2 а.п. 48);
5. Висновок суду щодо винуватості обвинуваченого.
Отже, розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч. 1 ст. 337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінивши кожний доказ, наданий стороною обвинувачення, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає зазначені докази належними, допустимими, достовірними та в сукупності достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.
Суд відхиляє доводи захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_9 щодо відсутності доказів, на підтвердження вини ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого злочину, виходячи з наступного.
За загально відомою інформацією з лютого до вересня 2022 року між Україною та тимчасово окупованими територіями діяв так званий «зелений коридор», через який усі громадяни та мешканці, у тому числі, м. Василівка та Василівського району могли вільно пересуватися, будь-яких спроб залишити тимчасово окуповану територію ОСОБА_10 не робив. Також суд звертає увагу, що перед обранням у депутати, проводиться передвиборна агітація, докладається багато зусиль на складання власної програми та впровадження її у життя, також проводяться публічні зустрічі із виборцями, що неможливо зробити під тиском, зважаючи на необхідний для цього час та засоби.
Під час допиту на досудовому слідстві свідок ОСОБА_12 підтвердив, що він бачив ОСОБА_10 на агітаційних листівках під час передвиборчої компанії та у будівлі мерії. Останній представлявся депутатом та пропонував допомогу. Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні зазначила, що добре знає ОСОБА_10 . У телеграмканалах бачила відео за участі обвинуваченого як кандидата від партії «Єдина росія» та відео вже в якості депутата. Вважає, що ОСОБА_10 самостійно приймав рішення балотуватися у депутати, на нього ніхто тиск не вчиняв.
Під час вивчення матеріалів кримінального провадження не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що свідки з будь-яких причин обмовили чи могли обмовити ОСОБА_10 в інкримінованому йому злочині.
Фактичні дані, що містяться у протоколах оглядів сторінок Інтернет мережі, які з урахуванням відсутності доказів, що підривають довіру до них, узгоджуються із встановленими судом обставинами вчинення кримінального правопорушення.
Проведення оглядів інформації, що містилася у відкритому доступі, їх хід і результати фіксувалися за участю спеціаліста у відповідному протоколі огляду. Під час їх проведення відображалась хронологічна послідовність зберігання інформації та доказів, а також з метою встановлення належної системи цифрового збереження, було виготовлено копії електронних документів, що були збережені на окремих носіях інформації, які, в свою чергу, долучені до матеріалів кримінального провадження.
Дані з відкритих джерел узгоджуються із показами свідків.
Суд вважає, що обвинувачений усвідомлював факт окупації та агресії з боку Російської Федерації, створення окупаційною владою незаконних органів, зайняття посади у незаконному органі, створеному на тимчасово окупованій території здійснював свідомо, умисно, добровільно за власним волевиявленням.
У матеріалах провадження відсутні об`єктивні дані, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_10 діяв не добровільно, виконував обов`язки під психічним впливом та фізичним примусом, та дії були необхідними для усунення небезпеки, що безпосередньо загрожувала йому чи іншим особам, або інтересам держави.
Судом не встановлено доказів, на яких ґрунтується доказування вини обвинуваченого ОСОБА_10 , які були б отримані внаслідок істотного порушення прав і свобод людини, та не встановлено підстав, які б призвели до визнання їх недопустимими.
За таких обставин, суд доходить висновку, що обвинувачення є доведеним та кваліфікує дії ОСОБА_10 за ч. 5 ст. 111-1 КК України, як колабораційна діяльність, а саме - добровільне обрання громадянина України до незаконних органів влади, створених на тимчасово окупованій території.
6. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_10 , судом не встановлено.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_10 , суд визнає вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.
7. Мотиви призначення судом покарання.
Вирішуючи питання про обрання обвинуваченому ОСОБА_10 виду та міри покарання, суд відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.
Так, відповідно до ч. 6 ст. 12 КК України, ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до тяжкого злочину. Виходячи з даних про особу обвинуваченого, останній раніше не судимий, під наглядом у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, із показів свідка ОСОБА_11 одружений та має неповнолітню дитину, інші дані про особу обвинуваченого суду не відомі.
Отже, враховуючи фактичні обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його суспільне значення, дані про особу обвинуваченого, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, та наявність обставини, що його обтяжує, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_10 , основне покарання у вигляді позбавлення волі в межах передбачених санкцією відповідної частини статті, яка передбачає відповідальність за вчинене ним правопорушення.
Підстав для застосуання ст.ст. 69, 75, 76 КК України, судом не встановлено.
Санкцією ч. 5 ст. 111-1 КК України передбачено додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, яке є обов`язковим.
Враховуючи, що ОСОБА_10 вчинив злочин, об`єктом якого є основи національної безпеки України, своїми діями фактично допомагав державі-агресору створити незаконний орган місцевого самоврядування, будучи обраним депутатом до так званого «Васильевского окружного Совета депутатов», тобто фактично вчинив злочин проти незалежності, суверенітету та територіальної цілісності держави, а тому слід призначити останньому додаткове покарання у вигляді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, органах, що надають публічні послуги, а також пов`язаних з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в межах санкції ч. 5 ст. 111-1 КК України.
Строк додаткового покарання слід обчислювати, відповідно до ч. 3 ст. 55 КК України, з моменту відбуття основного покарання.
Крім того, санкцією ч. 5 ст. 111-1 КК України передбачено додаткове покарання у виді конфіскації майна, яке не є обов`язковим і може не призначатися судом.
Разом з тим, відповідно до ст. 59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.
Згідно з частиною першою наведеної статті КК України, покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого.
Враховуючи, що ОСОБА_10 вчинив суспільно-небезпечне кримінальне діяння у сфері злочинів проти основ Національної безпеки України, суд вважає необхідним призначити йому додаткове покарання у вигляді конфіскації усього належного на праві приватної власності майна.
Призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.
8. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Вирішуючи питання про запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_10 , суд, враховуючи відсутність у учасників процесу відповідних клопотань, а також зважаючи на те, що дія запобіжного засобу втратила законну силу, вважає за необхідне запобіжний захід обвинуваченому до вступу вироку в законну силу не обирати.
Водночас оскільки суд дійшов висновку про призначення ОСОБА_10 покарання у вигляді позбавлення волі, то строк відбування ним покарання слід рахувати з часу фактичного затримання.
Цивільний позов не заявлявся, процесуальні витрати по справі відсутні.
Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 297-1, 323, 369-371, 374, 376, 395 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 8 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, органах, що надають публічні послуги, а також пов`язаних з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 13 років, з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна. 
До набрання вироком законної сили запобіжний захід не обирати.
Строк відбування покарання ОСОБА_10 рахувати з моменту затримання та початку реального виконання покарання у вигляді позбавлення волі.
Строк додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, органах, що надають публічні послуги, а також пов`язаних з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій ОСОБА_10 обчислювати з моменту відбуття основного покарання.
Речовий доказ: змінний носій інформації формату micro SD "HI-RALI", долучений до матеріалів кримінального провадження, залишити у матеріалах кримінального провадження.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та захиснику.
Інформацію про ухвалений вирок, опублікувати у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті суду.
Роз`яснити учасникам судового провадження право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя: ОСОБА_1