Справа № 212/5402/26 
2/212/4669/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 червня 2026 року м. Кривий Ріг 

Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі: Головуючого судді - Власенко М.Д., секретаря судового засідання - Машошиної Ю.О., розглянувши відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без участі всіх осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", треті особи: ОСОБА_2 , державний реєстратор Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Кучеренко Євген Анатолійович, приватний нотаріус Кудінова Олександра Андріївна про зняття обтяження на нерухоме майно,-
В С Т А Н О В И В:
В квітні 2026 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив зняти обтяження (арешт), накладений приватним нотаріусом Кудіновою О.А. на належний йому будинок АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, виданого 16 липня 1999 року за № 481-Н Донецькою товарною біржою Артемівська філія. 30 березня 2026 року під час вчинення правочину щодо вказаного будинку позивачу стало відомо про накладення обтяження на вказаний будинок. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 30 червня 2025 року, виданого державним реєстратором Кучеренко Є.А. Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Дніпропетровської області, тип обтяження: заборона (архівний запис), реєстраційний номер обтяження: 2370670, зареєстровано: 09 вересня 2005 року о 10:51:45 за № 2370670 реєстратором приватний нотаріус Кудінова О.А., підстава обтяження: не вказана, б/н 12 травня 1988 року Артемівський ощадний банк, об`єкт обтяження: будинок, адреса: АДРЕСА_1 , власник: ОСОБА_2 . Вказане обтяження є помилковим та безпідставним, оскільки позивач не є клієнтом AT “Ощадбанк”. Нерухоме майно належить позивачу відповідно до вищевказаного договору купівлі-продажу, а не ОСОБА_2 не є та ніколи не був власником цього будинку. Також, договір купівлі-продажу був укладений 16 липня 1999 року, а дата виникнення обтяження вказана 12 травня 1988 року, тобто обтяження здійснено до оформлення біржею договору купівлі-продажу будинку. Позивач звертався до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Дніпропетровської області для вирішення питання про скасування обтяження на будинок, проте позитивного результату не отримав. Також, про скасування обтяження на будинок і про підстави накладення обтяження на нього він звертався до приватного нотаріуса Кудінової О.А. у телефонному режимі, отримав від неї відповідь, остання пропонувала звернутися до нотаріального архіву Донецької області. Однак такого архіву не має, він був вимушений звернутися до Харківського міжрегіонального Міністерства юстиції України з даним питання, яке направив на електрону адресу, але відповідь не отримав. Накладення обтяження та внесення відповідного запису до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обмежує законні права позивача як власника будинку щодо вільного розпорядження майном.
Ухвалою суду від 27 квітня 2026 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Від відповідача АТ “Державний ощадний банк України” на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому вказано, що АТ “Державий ощадний банк України” не є правонаступником прав та обов`язків Лозівського відділення сбербанку № 2841. АТ “Ощадбанк” створений 31 грудня 1991 року, відповідно до Закону України “Про банки і банківську діяльність”, а тому не може нести будь-яку відповідальність за події, що виникли та мали місце до створення АТ “Ощадбанк”. У матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження існування кредитних або інших правовідносин між ОСОБА_1 та АТ “Ощадбанк”. Згідно інформації, що є в базах даних, які знаходяться у ведені підрозділів центрального апарату АТ “Ощадбанк” у ОСОБА_1 відсутні невиконані кредитні зобов`язання перед банком, які могли призвести до внесення запису про обтяження прав або майна позивача у 2004 році. У реєстрах заставленого майна банку відсутні інформація щодо перебування будь-якого нерухомого майна, яке належить позивачу у заставі банку. Також, відсутні докази, що заборона була накладена на ініціативою або участі АТ “Ощадбанк”. АТ “Ощадбанк” не є належним відповідачем у вказаній справі, банком не були порушені права та інтереси позивача. Враховуючи викладене, просили відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Треті особи  ОСОБА_2 , державний реєстратор Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Кучеренко Є.А., приватний нотаріус Кудінова О.А. не надали письмових пояснень чи заперечень щодо позову.
Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч.2 ст.247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено, що згідно біржового контракту № 481-Н (договір купівлі-продажу), укладеного 16 липня 1999 року Артемівською філією Донецької товарної біржі, Колективне сільськогосподарське підприємство колхоз “Знамя” продало, а ОСОБА_1 придбав житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .
З довідки про склад сім`ї № 9261/16-12 від 02 жовтня 2018 року, виданої відділом з реєстрації місця проживання фізичних осіб Соледарської міської ради, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , його дружина ОСОБА_3 та син ОСОБА_4 . 
Згідно довідки від 08 червня 2022 року № 1204-7501023816 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою:  АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
З довідки № 06-17 від 11 червня 2025 року, виданої Комунальним підприємством “Бахмутське бюро технічної інвентаризації” вбачається, що за даними КП “Бахмутське БТІ” станом на 31 грудня 2012 року право власності на житловий будинок загальною площею 63,8 кв.м., житловою площею 35,8 кв.м. з господарськими спорудами та побудовами: сараї – літ.Б, В, погріб – літ.Г, вбиральня – літ.Д, розташований за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу (біржовий контракт) № 481-Н від 16 липня 1999 року, укладеного Артемівською філією Донецької товарної біржі, про що зроблено запис № 674 в реєстровій книзі № 3 (дата реєстрації права власності 20 липня 1999 року).
Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 470437402 від 30 березня 2026 року право власності на житловий будинок загальною площею 63,8 в.м., житловою площею 35,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу № 481-Н, виданого 16 липня 1999 року Донецькою товарною біржою Артемівського філіалу. Крім того, міститься запис про обтяження: номер запису про обтяження: 60514000; дата та час державної реєстрації: 09 вересня 2005 року о 10.51; державний реєстратор: Кучеренко Є.А., Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Дніпропетровської області; документи подані для державної реєстрації: не вказано, серія та номер б/н виданий 12 травня 1988 року Артемівським ощадним банком; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 79669241 від 30 червня 2025 року; вид обтяження: заборона на нерухоме майно; відомості про суб`єктів обтяження: особа, майно якої обтяжується ОСОБА_2 ; відомості про реєстрацію до поновлення/перенесення: єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 2370670; додаткові відомості про обтяження: № реєстра 390875-3096, внутр. № 4B01182D22F5242B514B.
Рішенням Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Дніпропетровської області від 01 квітня 2026 року заяву залишено без руху, оскільки заявником не надано судового рішення щодо припинення обтяження (заборона на нерухоме майно) № 60514000 на житловий будинок , що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . 
Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав № 433370206 від 30 червня 2025 року, право власності на житловий будинок загальною площею 63,8 в.м., житловою площею 35,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу № 481-Н, виданого 16 липня 1999 року Донецькою товарною біржою Артемівського філіалу.
Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 433369205 від 30 червня 2025 року, на об`єкт нерухомого майна: АДРЕСА_1 є заборона відчуження, тип обтяження – заборона (архівний запис), реєстраційний номер обтяження – 2370670, зареєстровано – 09 вересня 2005 року о 10.51 годині за № 2370670 приватним нотаріусом Кудіновою О.А., підстава обтяження – не вказана, б/н, 12 травня 1988 рік, Артемівський ощадний банк, власник – ОСОБА_2 .
З довідки АТ “Державний ощадний банк України” ТВБВ № 10003/0610 вбачається, що ОСОБА_1 не має карткових рахунків в АТ “Ощадбанк”.
Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно із ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Нормами ч.1-2 ст.321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом.
Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Нормою ст.41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Аналіз правових норм дає підстави для висновку, що право власності проявляється у правомочностях власника, обмеження яких можливо виключно на підставі закону.
Положеннями ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способами захисту свого цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, припинення дії, яка порушує.
В постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 липня 2021 року у справі № 2-356/12 (провадження № 61-5972св19), від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15-ц (провадження № 61-18160св19), від 26 січня 2022 року у справі № 127/1541/14-ц (провадження № 61-2829св21), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 січня 2023 року у справі № 127/1547/14-ц (провадження № 61-12997св21), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2023 року у справі № 2-3600/09 (провадження № 61-12406св21) викладено правовий висновок про те, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.
Звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач посилається на порушення його права як власника майна наявністю протягом тривалого часу не скасованого обтяження його майна.
Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби.
Як встановлено судом, заборона відчудження майна позивача була внесена до Реєстру для реєстрації заборон відчуження 09.09.2005 року о 10:51:45 реєстратором приватним нотаріусом Кудіновой О.А., номер обтяження – 2370670, тип обтяження – заборона (архівний запис) та перенесена в Єдиний реєстр заборон відчудження.
При цьому повідомлення, б/н, 12.05.1988, Артемівський ощадний банк, яке стало підставою для обтяження та запис про яке наявний в Реєстрі, відсутнє. 
Відповідно до ст. 54 Закону УРСР «Про державний нотаріат», чинного на дату виникнення обтяження, державний нотаріус накладає заборону відчуження жилого будинку (частини будинку) або квартири житлово-будівельного колективу індивідуальних забудовників: за повідомленням установи банку, госпрозрахункового підприємства, організації про видачу громадяни позички на будівництво, капітальний ремонт і купівлю житлового будинку (частини будинку або квартири в будинку житлово-будівельного колективу індивідуальних забудовників; при посвідченні договору довічного утримання або договору про заставу житлового будинку ( частини будинку), квартири в будинку ЖБК, в усіх інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ст. 55 Закону УРСР «Про державний нотаріат», чинного на архівну дату, одержавши повідомлення установи банку, госпрозрахункового підприємства, організації про погашення позички, повідомлення про припинення договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, державний нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку (частини будинку) або квартири в будинку житлово-будівельного колективу індивідуальних забудовників.
У відповідності до ст. 13 Закону УРСР «Про державний нотаріат», накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких покладається на державних нотаріусів.
За змістом пунктів 150, 151, 152 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністерства юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року №45/5 (чинної на час накладення заборони) накладення заборони провадиться шляхом напису про це за встановленою формою на повідомленні установи банку, госпрозрахункового підприємства або організації про видачу позички. Накладення заборони реєструється в реєстрі для реєстрації заборон. Державний нотаріус, одержавши повідомлення установи банку, госпрозрахункового підприємства чи організації про погашення позички або повідомлення про припинення договору про заставу чи про припинення або розірвання договору довічного утримання, знімає заборону відчуження жилого будинку (частини будинку) або квартири.
Тобто, виходячи з положення чинного на момент накладення обтяження законодавства, заборона накладалася державним нотаріусом за повідомленням банку.
У зв`язку із запровадженням Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна накладені арешти та заборони підлягали обов`язковій реєстрації в цьому Реєстрі в порядку, визначеному Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (п.136 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року №18/5).
Відповідно до Положення про Єдиний держаний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09 червня 1999 року № 31/5, зареєстрованим в Мін`юсті 10 червня 1999 року за № 364/3657, реєстр заборон це електронна база даних, яка містить відомості про обтяження нерухомого майна, а саме: накладені заборони та арешти нерухомого майна; вилучення записів про заборони відчуження та арешти нерухомого майна; тимчасові застереження щодо нерухомого майна та видані витяги з реєстру заборон.
Реєстраторами реєстру заборон є державні нотаріальні контори, державні нотаріальні архіви, приватні нотаріуси, які уклали відповідні договори з адміністратором і мають повний доступ до реєстру заборон через комп`ютерну мережу; державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та його регіональні філії в частині внесення відомостей щодо податкових застав та арештів, накладених органами державної влади.
Відповідно до п. 2.1 Положення, підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою - реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна.
З 1 січня 2013 року відповідно до ст.8, 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводить орган державної реєстрації прав. Державний реєстратор нотаріус є спеціальним суб`єктом, на якого покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у випадку, передбаченому вищевказаним Законом.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Відповідно до ст.26 цього Закону, у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються.
Пунктом 9 частини 1 статті 34 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що до компетенції нотаріусів належить накладення та зняття заборон щодо відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), об`єктів незавершеного будівництва та майбутніх об`єктів нерухомості, що підлягають державній реєстрації.
Статтею 74 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що, одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.
Згідно п. п. 5.1. п. 5 глави 15 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення кредитора про погашення позики; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом.
Як встановлено судом, накладення заборони відчудження майна позивача проведено нотаріусом на підставі повідомлення б/н, 12.05.1988, Артемівського ощадного банку. 
Обставиною, що не підлягає доказуванню як загальновідомою є той факт, що на території Української РСР діяли відділення, філії та каси Ощадбанку СРСР, які входили до складу мережі установ та організацій Українського Республіканського Банку Ощадного банку СРСР.
На території України до 1991 року діяв Закон СРСР за №1305-1 від 06 березня 1990 року "Про власність в СРСР". У статті 22 цього Закону було визначено, що у власності союзної республіки (тобто, Української РСР) перебуває майно органів влади і управління союзної республіки, культурні та історичні цінності народів союзної республіки, кошти республіканського бюджету, республіканські банки, республіканські страхові, резервні та інші фонди, а також підприємства і народногосподарські комплекси, вищі навчальні заклади республіканського значення, об`єкти соціально-культурної сфери та інше майно, що забезпечує суверенітет, господарську самостійність республіки, її економічний і соціальний розвиток.
Згідно частини 1 статті 34 Закону Українською РСР "Про власність" від 07 лютого 1991 року № 697-XII, загальнодержавну (республіканську) власність складають: земля, майно, що забезпечує діяльність Верховної Ради України та утворюваних нею державних органів; майно Збройних Сил, органів державної безпеки, внутрішніх військ і Державної прикордонної служби України; оборонні об`єкти; єдина енергетична система; системи транспорту загального користування, зв`язку та інформації, що мають загальнодержавне (республіканське) значення; кошти республіканського бюджету; республіканський національний банк, інші державні республіканські банки та їх установи і створювані ними кредитні ресурси; республіканські резервні, страхові та інші фонди; майно вищих і середніх спеціальних навчальних закладів; майно державних підприємств; об`єкти соціально-культурної сфери або інше майно, що становить матеріальну основу суверенітету України і забезпечує її економічний та соціальний розвиток.
Як зазначено в статті 1 Розділу I "Загального положення" Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 20 березня 1991 року N 872-XII, Україна самостійно організовує банківську систему. Банківська система є дворівневою і складається з Національного банку України та комерційних банків, у тому числі Зовнішньоекономічного банку України, Ощадного банку України, республіканських та інших комерційних банків різних видів і форм власності.
Статтями 38, 39 Розділу IV "Ощадна справа в Україні" Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 20 березня 1991 року N 872-XII, визначено, що ощадну справу в Україні здійснює Ощадний банк України та інші комерційні банки. Ощадний банк України є спеціалізованим комерційним банком. Ощадний банк України - юридична особа. Керівництво Ощадним банком України здійснює Правління банку. Україна гарантує збереження вкладів і цінних паперів громадян в Ощадному банку України та їх видачу вкладникам на першу вимогу.
Відповідно до пункту 2 Постанови Верховної Ради України від 20 березня 1991 року "Про порядок введення в дію Закону України "Про банки і банківську діяльність" було оголошено власністю України Український Республіканський банк Держбанку СРСР, Український Республіканський банк державного комерційного промислово-будівельного банку "Укрпромбудбанк", Український Республіканський Банк Ощадного банку СРСР, Український республіканський банк Зовнішекономбанку СРСР з їх мережею, обчислювальним центрами, усіма активами, пасивами.
Наказом Українського Республіканського банку від 02 січня 1992 року за №2-К у відповідності з Статутом, зареєстрованим Національним банком України 31 грудня 1991 року за №4, Український Республіканський банк Ощадного банку СРСР, з підзвітною йому інфраструктурою установ та організацій, перетворено в Державний спеціалізований комерційний Ощадний банк України (Ощадбанк України).
Постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 1999 року за № 876 "Про деякі питання управління Державним спеціалізованим комерційним ощадним банком України", на виконання розпорядження Президента України від 20 травня 1999 року №106 та з метою удосконалення структури і організації управління Державним спеціалізованим комерційним ощадним банком України, створення умов для більш ефективної реалізації державою прав власника, вирішено перетворити Державний спеціалізований комерційний Ощадний банк України (Ощадбанк України) у відкрите акціонерне товариство Державний ощадний банк України". Установити, що Банк є правонаступником прав і обов`язків Ощадбанку.
З наведеного вбачається, що як з моменту створення системи Ощадбанків, так і до сьогоднішнього часу такі відносяться до державних банків із збереженням у власності держави 100% акцій.
Таким чином, суд відхиляє заперечення представника відповідача щодо неналежного відповідача у справі, оскільки АТ «Державний ощадний банк України» є правонаступником прав і обов`язків Українського Республіканського Банку Ощадного банку СРСР перетвореного в Державний спеціалізований комерційний Ощадний банк України до структури якого входило Артемівське відділення ощадного банку, на підставі повідомлення якого й була накладена заборона на нерухоме майно, яка є предметом спору.
Отже, у позивача як власника спірного майна наявні перешкоди у вільному використанні та розпорядженні своє власністю, у зв`язку з встановленим обтяженням на майно, при цьому підстави встановленя обтяження відсутні.
З відзиву на позов АТ «Державний ощадбанк України» вбачається, що між відповідачем та позивачем відсутні будь-які зобов`язальні відносини з приводу позики (кредиту), іпотечного договору або договору застави тощо, виконання чи припинення яких зобов`язувало би відповідача здійснити повідомлення нотаріусу про погашення позики (кредиту), припинення іпотечного договору або договору застави. Більш того, відповідачем підтсреджено, що позивач взагалі не є клієнтом їх банку, не має відкритих рахунків чи платіжних карток.
Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
За наслідками розгляду справи судом також встановлено, що обтяження на будинок, який належить позивачу на праві власності з 1999 року, було накладено, у зв`язку із зобов`язаннями іншої особи – ОСОБА_2 , який ніколи не був власником будинку. 
Таким чином, оцінивши зібрані і дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що наявність протягом тривалого часу (більш ніж 20 років) не скасованого арешту на майно позивача без жодної мети, з огляду на відсутність виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном, внаслідок чого позивач позбавлений можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд, в тому числі відчужувати, передавати в користування або отримувати державну компенсацію у випадку його знищення чи пошкодження, суд приходить до висновку, про відсутність підстав для подальшого арешту майна позивача.
Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Враховуючи, що позивач з вимогою про стягнення сплаченого судового збору не звертався, питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.
На підставі викладеного, керуючись ст.41 Конституції України, ст.ст.317, 319, 321, 391 ЦК України, Законом України “Про виконавче провадження”, ст.ст.12-13, 76-92, 95, 211, 258-259, 264-265, 268, 274-279 ЦПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Позовні вимоги  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", треті особи: ОСОБА_2 , державний реєстратор Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Кучеренко Євген Анатолійович, приватний нотаріус Кудінова Олександра Андріївна про зняття обтяження на нерухоме майно - задовольнити.
Зняти обтяження (арешт), накладений приватним нотаріусом Кудіновою О.А. на будинок АДРЕСА_1 , (тип обтяження: заборона (архівний запис); реєстраційний номер обтяження: 2370670; зареєстровано: 09.09.2005 року 10:51:45 за № 2370670 реєстратором приватний нотаріус Кудінова О.А.; підстава обтяження: не вказана, б/н 12.05.1988 року Артемівський ощадний банк; об`єкт обтяження: будинок, состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле, адреса: АДРЕСА_1 ; власник: ОСОБА_2 , причина відсутності коду: архівний запис; додаткові дані: архівний номер 5818300DONETSK23917, архівна дата 12.01.2004 року, дата виникнення 12.05.1988, № реєстру: 390875-3096, внутр. № 4В01182D22F5242B514B).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідач: Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України", код ЄДРПОУ 00032129, юридична адреса: м. Київ, вул. Госпітальна, буд. 12Г.
Третя особа: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 .
Третя особа: Державний реєстратор Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Кучеренко Євген Анатолійович, адреса: м. Дніпро, вул. Староказацька, буд. 58.
Третя особа: Приватний нотаріус Кудінова Олександра Андріївна, адреса: АДРЕСА_3 .
Повний текст рішення, складено та підписано без проголошення 02 липня 2026 року, відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України,

Суддя: М.Д. Власенко