Справа № 749/379/26
Номер провадження 2/749/375/26 

Р І Ш Е Н Н Я  
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
25 червня 2026 року місто Сновськ

Сновський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого судді:    Кравчук М. В.
за участю секретаря:   Павленко В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в місті Сновськ справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Колект» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

23.03.2026 р. ТОВ «ФК «Сіті Колект» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 19360, 00 грн.
Позовні вимоги мотивовано тим, що 19.05.2025 р. між ТОВ «Мілоан» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір № 7176793 про надання коштів на умовах споживчого кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». 
Згідно з умовами кредитного договору ТОВ «Мілоан» зобов`язалося надати позичальнику грошові кошти (кредит) у розмірі, на умовах строковості, зворотності та платності, а позичальник, у свою чергу, зобов`язався повернути отримані кошти та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
25.11.2025 р. між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Колект» було укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до якого позивач набув усі права первісного кредитора за кредитним договором № 7176793. 
Станом на дату подання позову заборгованість відповідача за кредитним договором № 7176793 від 19.05.2025 р. загалом становить 19360, 00 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту – 3000, 00 грн, комісії за надання кредиту - 3360, 00 грн та штрафних санкцій, за неналежне виконання кредитного зобов`язання – 6000, 00 грн.
Оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх договірних зобов`язань, ігнорує вимоги позивача та добровільно не погашає прострочену заборгованість позивач звернувся до суду із вказаним позовом.
Справу передано головуючому судді 24.03.2026 р.
25.03.2026 р. надійшли відомості про зареєстроване місце проживання відповідача.
Ухвалою Сновського районного суд Чернігівської області від 30.03.2026 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначено на 28.04.2026 р.
Ухвалою Сновського районного суду Чернігівської області від 28.04.2026 р. відкладено розгляд справи до 19.05.2026 р. з метою повторного виклику відповідача.
19.05.2026 р. справу знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді в іншому провадженні.
04.06.2026 р. справу знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді у відпустці.
Позивач та відповідач у судове засідання не з`явилися. Повідомлялися про день, час та місце розгляду справи належним чином. Відповідач повідомлений в тому числі шляхом розміщення оголошення на вебсайті Судова влада України.
Ухвалою Сновського районного суду Чернігівської області від 25.06.2026 р. здійснено перехід до заочного розгляду справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, 19.05.2025 р. між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 7176793, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (а. с. 10-16).
На умовах, встановлених договором, ТОВ «Мілоан» зобов`язалося надати позичальнику грошові кошти (кредит) у розмірі, на умовах строковості, зворотності та платності, а позичальник, у свою чергу, зобов`язався повернути отримані кошти та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
На виконання взятих на себе зобов`язань ТОВ «Мілоан» належним чином і в повному обсязі надало відповідачу кредитні кошти у сумі 3000, 00 грн, шляхом перерахування грошових коштів на банківську картку, зазначену позичальником під час оформлення заявки на отримання кредиту, а саме: НОМЕР_1 , що підтверджується копією платіжного доручення № 153969785 від 19.05.2025 р. (а. с. 20).
25.11.2025 р. між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Сіті Колект» було укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до якого позивач набув усі права первісного кредитора за Кредитним договором № 7176793 (а. с. 20 зворот - 32).
Відповідно до копії витягу з реєстру боржників до договору факторингу № ДО-20251125 від 25.11.2025 р. TOB «ФК «Сіті Колект» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 7176793 від 19.05.2025 р. в розмірі 12360, 00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту – 3000, 00 грн, комісії за надання кредиту - 3360, 00 грн та штрафних санкцій, за неналежне виконання кредитного зобов`язання – 6000, 00 грн (а. с. 33).
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.
Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.
На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі статтею 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях цивільного законодавства, які регулюють зобов`язальні правовідношення та положеннях Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 р. № 675-VIII (далі - Закон) електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно із ч. ч. 7, 12 ст. 11 Закону договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Відповідно до ст. 12 Закону, в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», електронний підпис - електронні дані, що додаються до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються підписувачем як підпис.
Отже, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Будь - яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідач не надав, так само як і не надав жодних доказів належного виконання умов кредитного договору.
Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (стаття 1078 ЦК України).
Суд зазначає, що в матеріалах справи наявна очевидна суперечність та арифметична невідповідність між ціною позову, заявленою позивачем до стягнення, та фактичним розміром вимог, підтверджених письмовими доказами.
Так, у позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 19 360,00 грн, зазначаючи, що вона складається з: заборгованості за тілом кредиту – 3 000,00 грн, комісії за надання кредиту – 3 360,00 грн та штрафних санкцій за неналежне виконання кредитного зобов`язання – 6 000,00 грн. Проте арифметична сума вказаних складових частин фактично становить 12 360,00 грн.
Крім того, з дослідженої судом копії витягу з реєстру боржників до договору факторингу № ДО-20251125 від 25.11.2025 р. вбачається, що ТОВ «ФК «Сіті Колект» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 7176793 від 19.05.2025 р. саме в розмірі 12 360,00 грн (з яких: заборгованість за тілом кредиту – 3 000,00 грн, комісія – 3 360,00 грн, штрафні санкції – 6 000,00 грн).
За таких обставин, позивачем не обґрунтовано та не підтверджено належними доказами підстави стягнення заборгованості в розмірі 19360,00 грн, оскільки за договором факторингу до нового кредитора перейшло право вимоги лише на суму 12 360,00 грн, яка й відповідає наведеному позивачем розрахунку.
Щодо стягнення суми штрафу у розмірі 6000, 00 грн суд зазначає про таке.
Згідно п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 р. № 64/2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який діє і наразі.
Таким чином, враховуючи наведені положення Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, позивачем неправомірно нарахована заборгованість зі сплати штрафу за договором № 7176793 від 19.05.2025 р. у розмірі 6000, 00 грн, яка задоволенню та стягненню з відповідача не підлягає.
За таких обставин суд дійшов висновку, що позов ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Колект» підлягає частковому задоволенню. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором № 7176793 від 19.05.2025 р. у загальній сумі 6 360,00 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 3 000,00 грн та комісії за надання кредиту — 3 360,00 грн. У задоволенні решти позовних вимог про стягнення штрафних санкцій у розмірі 6000, 00 грн та необґрунтовано заявленої суми у розмірі 7000, 00 грн слід відмовити.
За положеннями ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог.
Так, позивачем заявлено вимоги майнового характеру на загальну суму 19360, 00 грн, у той час як задоволенню підлягають позовні вимоги у загальному розмірі 6360, 00 грн, що становить 32,85 % від загальної суми позову.
Відтак з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 874,60 грн (2 662,40 грн х 32,85 %).
Що стосується судових витрат, то слід звернути увагу на таке.
Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатських робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з ч. 5 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову — на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням положень наведених норм та зазначених фактичних обставин справи, керуючись у тому числі такими критеріями, як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, а також враховуючи критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та її складності, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог, тобто у розмірі 2299,50 грн, що становить 32,85 % від заявлених позовних вимог на правову допомогу. 
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи.
Суд враховує критерії, які застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Представником позивача на підтвердження понесених витрат, пов`язаних з підготовкою та направленням документів боржнику у розмірі 381,74 грн., надано копію Додатку № 3 від 28.01.2026 року до Договору про надання правничої допомоги № ДО-20260202/001 від 02.02.2026 року, про надання послуг/виконання робіт з друку, упаковки і розсилки документів, зберігання бланків, конвертів, іншої продукції, згідно якого ТОВ «Дірект Технолоджі» надало ТОВ «ФК «Сіті Колект» послуги друку документів до суду, конвертування, організації поштової доставки, підготовки поштових документів на загальну суму 381,74 грн (а.с. 59).
З урахуванням того, що позовні вимоги задоволено частково, враховуючи п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд дійшов висновку про часткове задоволення витрат, пов`язаних з підготовкою та направленням документів боржнику, у розмірі 125,40 грн (381,74 грн х 32,85 %) пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За положеннями ч. 4 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Колект» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Колект» (ЄДРПОУ 43950742, місцезнаходження: 02154, місто Київ, проспект Соборності, будинок 30А, офіс 321) заборгованість за договором про споживчий кредит № 7176793 від 19 травня 2025 року у розмірі 6360, 00 гривень (шість тисяч триста шістдесят гривень 00 копійок).
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Колект» (ЄДРПОУ 43950742, місцезнаходження: 02154, місто Київ, проспект Соборності, будинок 30А, офіс 321) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2299,50 гривень (дві тисячі двісті дев`яносто дев`ять гривень 50 копійок). 
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Колект» (ЄДРПОУ 43950742, місцезнаходження: 02154, місто Київ, проспект Соборності, будинок 30А, офіс 321) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 874,60 гривень (вісімсот сімдесят чотири гривні 601 копійок).
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Колект» (ЄДРПОУ 43950742, місцезнаходження: 02154, місто Київ, проспект Соборності, будинок 30А, офіс 321) судові витрати, пов`язані з підготовкою та направленням документів боржнику у розмірі 125,40 гривень (сто двадцять п`ять гривень 40 копійок)

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте Сновським районним судом Чернігівської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня з дня складення повного судового рішення до Чернігівського апеляційного суду.

Суддя          М. В. Кравчук