ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 500/1939/26
12 червня 2026 року	м.Тернопіль	
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі – Головне управління, ГУ ПФУ в Тернопільській області, відповідач), у якому з урахуванням заяви поданої на усунення недоліків позову просить:
визнати протиправними дії Головного управління щодо незарахування до страхового стажу позивача періоду роботи на Тернопільській фабриці “Індтрикотаж” з 16.12.1977 по 14.11.1983;
зобов`язати Головне управління зарахувати до страхового стажу позивача період роботи на Тернопільській фабриці “Індтрикотаж” з 16.12.1977 по 14.11.1983;
зобов`язати Головне управління провести перерахунок пенсії за віком з урахуванням страхового стажу та здійснити виплату належних сум пенсії за період, що підлягає судовому захисту в межах шестимісячного строку звернення до суду (а.с.29). 
Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV (далі – Закон №1058-ІV). Проте до її страхового стажу не зараховано період роботи на Тернопільській фабриці “Індтрикотаж” з 16.12.1977 по 14.11.1983. Листом від 26.02.2026 Головне управління відмовило позивачу у зарахуванні цього періоду, посилаючись на відсутність підпису відповідальної особи, якою внесено запис у трудовій книжці, та запропоновано надати архівну (підтверджуючу) довідку. 
Позивач не погоджується з такою відмовою територіального органу Пенсійного фонду України та вказує, що трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи за період роботи до 01.01.2004. Записи про роботу у Тернопільській фабриці “Індтрикотаж” містять дати, реквізити наказів та підпис старшого інженера. Недолік оформлення трудової книжки, допущені роботодавцем, не повинні позбавляти особу права на зарахування стажу, а тягар доведення достовірності записів не може бути покладений на працівника. При цьому державний архів Тернопільської області повідомив, що документи з особового складу Тернопільської фабрики “Індтрикотаж” на зберігання не надходили, тому видати архівну довідку про стаж роботи неможливо.
Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 15.04.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено судовий розгляд справи проводити суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Відповідач відзив на позов у строк, встановлений судом (п`ятнадцять днів з дня вручення йому ухвали про відкриття провадження у справі), до суду не подав, як і будь-які докази у спростування позовних вимог. Відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у позові, суд встановив такі обставини. 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Тернопільській області та з 06.11.2023 (з досягненням 63 річного віку) отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". За результатами розгляду звернення позивача щодо обчислення страхового стажу, ГУ ПФУ в Тернопільській області листом від 26.02.2026 №2715-2411/Б-02/8-1900/26 повідомило позивачу, що згідно з наданими нею документами та індивідуальних відомостей про застраховану особу встановлено, що її страховий стаж становить 18 років 5 місяців 15 днів (враховано по 07.06.2005). 
До страхового стажу ОСОБА_1 не враховано, зокрема, період з 16.12.1977 по 14.11.1983, оскільки відсутній підпис відповідальної особи, якою внесено запис до трудової книжки. Для зарахування вищевказаного періоду до страхового стажу необхідно надати підтверджуючу довідку, видану за місцем роботи (правонаступником, архівним відділом) на підставі первинних документів (а.с.10-11).
Позивач не погоджується з діями відповідача щодо відмови зарахувати до страхового стажу період її роботи, тому звернулася до суду з цим позовом. 

До спірних правовідносин суд застосовує такі нормативно-правові акти.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII “Про пенсійне забезпечення” (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).
У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону N 1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
До стажу роботи зараховується, серед іншого, також: будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.
Як встановлено статтею 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Пунктами 1, 2 Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Документи можуть бути подані в електронному вигляді з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.
Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року.
У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.
Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
За приписами частин першої, третьої статті 44 Закону №1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
З аналізу наведених норм слід дійти висновку, що основним документом, який підтверджує стаж роботи (за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування), є трудова книжка. При цьому лише у разі відсутності трудової книжки або записів у ній органи Пенсійного фонду мають право встановлювати стаж роботи на підставі інших первинних документів. У разі сумніву органу, що призначає пенсію, у належності та обґрунтованості поданих заявником документів, в нього є право перевірити надані заявником документи шляхом звернення до установ, підприємств, організацій, де працював заявник, із відповідними запитами.

У спірному випадку при призначенні пенсії ОСОБА_1 до страхового стажу не зараховано період роботи з 16.12.1977 по 14.11.1983, що підтверджується розрахунком її страхового стажу (а.с.13).
Для підтвердження страхового стажу позивач надавала трудову книжку НОМЕР_1 , дата заповнення 02.10.1978, яка містить такі записи щодо спірного періоду роботи в Тернопільській фабриці “Індтрикотаж”:
запис №1, 16.12.1977, прийнята ученицею з в`язки в Чортківський цех, підстава: наказ №102 від 16.12.1977;
запис №2, 01.10.1978, переведена в`язальницею, підстава наказ №99;
запис №3, 14.11.1983, звільнена за власним бажанням, підстава: наказ №197 від 24.11.1983.
Відповідач помилково вважає, що запис про звільнення не засвідчений підписом уповноваженої особи, бо досліджена судом копія трудової книжки вказує, що запис №3 її трудової книжки засвідчений підписом старшого інженера відділу кадрів з проставленням відтиску печатки підприємства (а.с.7). В даному випадку підпис уповноваженої особи повністю фіксує її прізвище, аналогічний підпис з проставленням повністю прізвища зазначений і на титульному аркуші цієї трудової книжки, що заповнювалася цим же підприємством. 
Жодних недоліків заповнення трудової книжки у даному випадку немає, а висновки відповідача про відсутність підпису у записі про звільнення є надуманими. 
Більше того, навіть у разі допущення незначних недоліків у заповненні трудової книжки роботодавцем, працівник не може відповідати за такі та нести негативні наслідки.
Так, Порядок ведення трудових книжок на момент заповнення трудової книжки позивача (1978 рік), було врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, від 20.06.1974 №162, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР (далі - Інструкція №162), відповідно до якої трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника; трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних та громадських підприємств, установ та організацій, які пропрацювали понад 5 днів, у тому числі на сезонних та тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню (пункт 1.1 глави 1 Інструкції №162).
Пунктом 2.3 Інструкції № 162 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
За змістом пункту 4.1 Інструкції № 162 при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження та заохочення, внесені до трудової книжки за час роботи на даному підприємстві засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої особи та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
Пунктом 8.1. Інструкції № 162 було встановлено, що контроль за дотриманням порядку ведення трудових книжок здійснюється в порядку, передбаченому постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 06.09.1973 № 656 "Про трудові книжки робітників і службовців" (далі - Постанова № 656).
У подальшому порядок ведення трудових книжок було врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993 (далі - Інструкція № 58).
Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 “Про трудові книжки працівників” установлено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Аналіз вказаних норм свідчить, що обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на власника підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган. Недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій належить трудова книжка, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу в позивача за спірний період.
Такий правовий висновок щодо застосування норм права наведений у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 677/277/17.
За висновком Верховного Суду у постанові від 06.03.2018 у справі № 754/14989/15-а не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є виключно підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність чи відсутність виправлень у записах в трудовій книжці.
Окрім того, позивач намагалася зібрати додаткові документи на підтвердження спірного періоду, проте відповідно до довідки державного архіву Тернопільської обласної військової адміністрації від 28.01.2026 №Б-17/04-15 документи з особового складу Тернопільської фабрики “Індтрикотаж” на зберігання в державний архів Тернопільської області не надходили, тому підтвердити стаж роботи ОСОБА_1 та видати архівну довідку н можливо (а.с.14).
За наявності належних записів трудової книжки про роботу в Тернопільській фабриці “Індтрикотаж” з 16.12.1977 по 14.11.1983, позивач не має обов`язку зі свого боку надавати будь-які інші документи про роботу для її зарахування до страхового стажу. Враховуючи наведені положення чинного законодавства України, цей період роботи має бути врахований до страхового стажу ОСОБА_1 .
Отож, відмова Головного управління ПФУ в Тернопільській області зарахувати період роботи позивача в Тернопільській фабриці “Індтрикотаж” з 16.12.1977 по 14.11.1983 до страхового стажу, яка оформлена листом від 26.02.2026, є необґрунтованою. 
З огляду на це, позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом прийняття рішення про визнання протиправними дій Головного управління щодо відмови позивачу зарахувати період роботи в Тернопільській фабриці “Індтрикотаж” з 16.12.1977 по 14.11.1983 до її страхового стажу, та зобов`язання відповідача зарахувати такий до страхового стажу і здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням раніше виплачених сум. Оскільки відповідачем вказане порушення щодо зарахування страхового стажу допущено ще при призначенні пенсії 06.11.2023, то суд вважає вимога про перерахунок пенсії підлягає до задоволення з урахуванням шестимісячного строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України, як просить позивач, тобто з 17.09.2025, бо позов подано до суду до 17.03.2026 (цією датою здано на пошту).
Перевіряючи дотримання критеріїв, яким має відповідати рішення, дії суб`єкта владних повноважень, визначених частиною другою статті 2 КАС України, суд вважає, що такі не дотримані, Головне управління діяло не на підставі та не у спосіб, що визначені законами України, необґрунтовано, недобросовісно, без урахування усіх обставин, що мають значення для вчинення дій.
Враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.
Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, то відповідно до частини першої статті 139 КАС України позивачу слід відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у розмірі 1331,20 грн, сплачений відповідно до квитанції від 08.04.2026.
Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 90, 139, 243-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (майдан Волі, 3, місто Тернопіль, Тернопільська область, 46001, код ЄДРПОУ 14035769) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи в Тернопільській фабриці “Індтрикотаж” з 16.12.1977 по 14.11.1983.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи в Тернопільській фабриці “Індтрикотаж” з 16.12.1977 по 14.11.1983 та у зв`язку з цим здійснити з 17.09.2025 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням раніше виплачених сум.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1331,20 грн (одна тисяча триста тридцять одинадцять грн 20 коп.).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Повний текст рішення складено та підписано 12 червня 2026 року.

Суддя Чепенюк О.В.