ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2026 року 
м. Київ

справа № 620/8412/24
адміністративне провадження № К/990/1867/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Чиркіна С.М.,
суддів: Кравчука В.М., Стародуба О.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 грудня 2024 року (головуючий суддя Василенко Я.М., судді: Ганечко О.М., Кузьменко В.В.) у справі № 620/8412/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі також позивач, ОСОБА_1 ) через систему «Електронний суд» звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі також відповідач, ГУ ПФУ), в якому просив:
визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо непризначення ОСОБА_1 щомісячної доплати до пенсії, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» у розмірі дві тисячі гривень;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 щомісячну доплату до пенсії, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» у розмірі дві тисячі гривень з 01 січня 2024 року.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2024 року позов задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо непризначення ОСОБА_1 щомісячної доплати до пенсії, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» у розмірі 2000,00 гривень.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити з 01 січня 2024 року ОСОБА_1 нарахування та виплату щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000,00 грн згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» (далі також постанова КМУ № 713).
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 грудня 2024 року рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2024 року скасовано та прийнято нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
14 січня 2025 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга позивача, у якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Ухвалою Верховного Суду від 30 січня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано справу з суду першої інстанції.
Відповідач копію зазначеної ухвали отримав 31 січня 2025 року та правом надання відзиву не скористався.
21 травня 2025 року від позивача надійшло клопотання про врахування правової позиції Верховного Суду у постанові від 19 травня 2025 року у справі № 620/10230/24, яка, на думку позивача, сформована за подібних правовідносин.
Ухвалою Верховного Суду від 16 червня 2026 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

IІ. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ
Позов мотивовано тим, що відповідачем протиправно не здійснюється нарахування та виплата щомісячної доплати, передбаченої постановою КМУ від 14.07.2021 № 713, оскільки пенсія позивачу призначена з урахуванням грошового забезпечення, визначеного станом на 01.03.2018.

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області та з 02 квітня 2022 року отримує пенсію за вислугу років, відповідно до положень Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (далі також Закон № 2262-ХІІ), перерахунок якої здійснено на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим особам» (далі також постанова КМУ № 103).
Листом від 16 травня 2024 року № 2500-0202-8/34495 відповідач відмовив позивачу у проведенні перерахунку, вказавши, що оскільки пенсія призначена позивачу з 02 квітня 2022 року, щомісячна доплата згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року № 713 йому не призначалась.
Вважаючи такі дії протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

ІV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що постановою КМУ № 713 визначено, зокрема, для осіб, яким призначено пенсію після 01.03.2018, щомісячну доплату в сумі 2000 гривень, яка враховується під час подальших підвищень розмірів пенсій, водночас обумовлено, що розмір пенсії має обчислюватися з грошового забезпечення, визначеного станом на 01.03.2018 або до цієї дати.
Судом зауважено, що вказана доплата не виплачується у разі, коли пенсія переглядалася (перераховувалася) після 01.03.2018, крім випадків, коли розмір пенсії після такого перегляду (перерахунку) збільшився менше ніж на 2000 гривень. У такому випадку щомісячна доплата встановлюється в сумі, якої не вистачає до зазначеного розміру.
З огляду на зазначене суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач має право на встановлення щомісячної доплати до пенсії, передбаченої постановою КМУ № 713, оскільки пенсія позивача обчислена виходячи з грошового забезпечення, визначеного станом на 01.03.2018, що не спростовується відповідачем.
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивач не має права на призначення щомісячної доплати, передбаченої вказаною постановою КМУ № 713, оскільки пенсія позивачу призначена 02.04.2022, тобто після 01.03.2018.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
Скаржник вважає, що постанова суду апеляційної інстанції є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки, враховуючи відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, судом неправильно застосовано норму матеріального права, а саме абзац 2 пункту 1 постанови КМУ № 713.
Стверджує, що судом апеляційної інстанції не враховано наступні обставини:
- позивач вийшов на пенсію після 01.03.2028, а саме 02.04.2022;
- підстава - стаття 13 Закону № 2262-ХІІ -за вислугою років;
- пенсію розраховано з посадового окладу старшого водія, розмір якого станом на 01.03.2018 та станом на момент звільнення був однаковим і складав 3080,00 грн.

VІ. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, в межах касаційного перегляду, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також КАС України), а також, надаючи оцінку правильності застосування судами норм матеріального і процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з такого.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Зазначені норми означають, що з метою гарантування правового порядку в Україні кожен суб`єкт приватного права зобов`язаний добросовісно виконувати свої обов`язки, передбачені законодавством, а у випадку невиконання відповідних приписів - зазнавати встановлених законодавством негативних наслідків.
Водночас суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Стаття 3 Конституції України проголошує, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Ця норма є об`єктивним продовженням задекларованого в статті 1 Конституції України її статусу як соціальної та правової держави.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Так, пенсійне забезпечення окремих категорій громадян регулюється спеціальними законами з урахуванням особливостей умов праці, характеру, складності і значущості виконуваної роботи, ступеня відповідальності, певних обмежень конституційних прав і свобод тощо.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію, визначає Закон № 2262-XII.
Згідно із частиною четвертою статті 63 Закону № 2262-XII усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
З метою поетапного зменшення диспропорцій у розмірах пенсій, призначених військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), поліцейським та деяким іншим особам, та до прийняття Верховною Радою України законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців і деяких інших осіб Кабінет Міністрів України 14 липня 2021 року прийняв Постанову № 713.
За змістом пункту 1 постанови КМУ № 713 з 1 липня 2021 року особам, яким призначено пенсію до 1 березня 2018 року відповідно до Закону № 2262-XII (крім військовослужбовців строкової служби), до розмірів їх пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону № 2262-XII станом на 1 березня 2018 року, установлено щомісячну доплату в сумі 2000 гривень, яка враховується під час подальших підвищень розмірів пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону № 2262-XII.
Особам, яким призначено (поновлено) пенсію після 1 березня 2018 року, розмір якої обчислено відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону № 2262-XII (крім військовослужбовців строкової служби) з грошового забезпечення, визначеного станом на 1 березня 2018 року або до цієї дати, встановлюється щомісячна доплата, передбачена абзацом першим цього пункту.
Особам, зазначеним в абзацах першому і другому цього пункту, пенсії яких переглядалися (перераховувалися) після 1 березня 2018 року (крім перерахунку пенсій на виконання Закону України від 24 березня 2022 року № 2146-IX «Про внесення змін до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» щодо пенсій в разі втрати годувальника»), щомісячна доплата, встановлена абзацами першим і другим цього пункту, не виплачується, крім випадків, коли розмір пенсії після такого перегляду (перерахунку) збільшився менше ніж на 2000 гривень. Якщо сума збільшення пенсії під час її перегляду (перерахування) не досягала 2000 гривень, щомісячна доплата, передбачена абзацом першим цього пункту, встановлюється у сумі, якої не вистачає до зазначеного розміру.
Суд також зазначає, що відповідно до пояснювальної записки до проєкту постанови КМУ № 713 метою її ухвалення зазначено поетапне зменшення диспропорцій у розмірах пенсій, призначених до 1 березня 2018 року, які мають місце після перерахунку пенсії.
Прийняття постанови зумовлено тим, що в червні 2021 року в осіб, яким пенсію призначено відповідно до Закону № 2262-ХІІ, завершується період виплати частини коштів компенсації підвищеного розміру пенсії за 2016-2017 роки і підвищення розмірів пенсій з 2016 року для цієї категорії пенсіонерів не відбувалося. Сумарна виплата пенсії з цією доплатою з 1 липня 2021 року зменшилася до місячного розміру пенсії та середній розмір цієї виплати складає близько 2000,00 грн. Крім того, після перерахунку пенсій колишнім військовослужбовцям Збройних Сил України у 2018 році їхні пенсії не індексувалися через відсутність відповідного механізму, а диспропорція у розмірах пенсій залежно від часу їх призначення складає більше 70 відсотків. Мінімальні пенсійні виплати для військовослужбовців, зокрема, складають близько 2000,00-2700,00 грн.
Отже, внаслідок ухвалення вказаного нормативно-правового акта Кабінету Міністрів України з 1 липня 2021 року особам, пенсії яким призначено за нормами Закону № 2262-ХІІ до 1 березня 2018 року або тим, кому її призначено після 1 березня 2018 року, проте обчислено відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону № 2262-XII (крім військовослужбовців строкової служби) з грошового забезпечення, визначеного станом на 1 березня 2018 року або до цієї дати, було установлено щомісячну доплату в сумі 2000,00 грн, виплата якої не здійснюється у разі, коли пенсія відповідним особам переглядалася (перераховувалася) після 1 березня 2018 року. Тобто такі доплати є тимчасовими.
Беручи до уваги зміст наведених норм права, а також мету прийняття КМУ постанови КМУ № 713, перерахунок пенсії, проведення якого згідно з абзацом третім пункту 1 цієї постанови є обставиною, що виключає можливість нарахування щомісячної доплати у розмірі 2000 грн до розмірів пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону № 2262-ХІІ, має бути обумовлений підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ на підставі нормативно-правого акта компетентного органу, оскільки в такий спосіб досягається мета, яка була підставою для ухвалення Постанови № 713, а саме зменшення диспропорцій у розмірах пенсій, визначених на законних підставах.
Іншими словами, доплати до пенсій (розмір яких обчислювався з прожиткового мінімуму станом на 1 березня 2018 року), передбачені Постановою КМУ № 713, здійснювалися тимчасово до перерахунку відповідних пенсій у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення військовослужбовців (посадового окладу), зокрема через підвищення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом України про Державний бюджет на відповідний рік відповідно до пункту 4 Постанови № 704 в редакції з 29.01.2020.
В світлі спірних правовідносин, колегія суддів враховує, що Верховний Суд у постанові від 19 травня 2025 року у справі № 620/10230/24 дійшов таких висновків:
«Верховний Суд зауважує, що правова позиція, сформульована у зразковій справі №400/6254/24, застосовна лише за наявності перерахунку пенсії після 01 березня 2018 року. Водночас у цій справі судами попередніх інстанцій достовірно встановлено, що перерахунок пенсії позивачу після її призначення не проводився, а розмір пенсії обчислено на підставі грошового забезпечення, яке залишалося незмінним із 01 березня 2018 року до дати призначення. Таким чином, на відміну від зразкової справи, де підставою для припинення доплати був факт перерахунку пенсії, у справі, що розглядається, такий факт відсутній. Отже, висновки, викладені у зразковій справі, не спростовують законності призначення доплати позивачу відповідно до абзацу другого пункту 1 Постанови КМУ №713.
Суд зауважує, що положення пункту 1 постанови КМУ № 713 мають застосовуватись Управлінням під час здійснення повноважень у повному обсязі, із системним урахуванням змісту всієї норми, а не вибірково. Зазначений пункт містить чітко окреслені дві категорії осіб, яким може бути встановлено щомісячну доплату до пенсії в розмірі 2000 грн:
-особи, пенсія яким призначена до 01 березня 2018 року відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону № 2262-XII (крім військовослужбовців строкової служби);
-особи, пенсія яким призначена після 01 березня 2018 року, однак її розмір обчислено з грошового забезпечення, визначеного станом на 01 березня 2018 року.
Таким чином, текст норми передбачає не одну, а дві окремі категорії суб`єктів, які мають право на щомісячну доплату до пенсії в розмірі 2000 грн (за умови відсутності здійсненого перерахунку пенсії). Виключне посилання лише на дату призначення пенсії без урахування порядку її обчислення суперечить буквальному, системному та цільовому тлумаченню зазначеного пункту, а неврахування цієї конструкції призводить до неправомірного звуження змісту права особи на соціальне забезпечення, що є неприпустимим з огляду на гарантії, передбачені статтею 46 Конституції України.».
Зазначена правова позиція підтримана Верховним Судом в ухвалі про закриття касаційного провадження від 20 листопада 2025 року у справі № 620/9470/24.
Так, в межах спірних правовідносин, судом першої інстанції встановлено, що пенсія позивача обчислена виходячи з грошового забезпечення, визначеного станом на 01 березня 2018 року, що не спростовується відповідачем.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на зазначене, колегія суддів критично оцінює покликання суду апеляційної інстанції на ненадання позивачем в обгрунтування своїх доводів доказів обчислення його пенсії з грошового забезпечення, визначеного станом на 01 березня 2018 року.
В контексті статті 341 КАС України до повноважень Верховного Суду не входить дослідження доказів, встановлення фактичних обставин справи або їх переоцінка. Об`єктом перегляду касаційним судом є виключно питання застосування права.
Беручи до увагу вищенаведену правову позицію Верховного Суду та відмову суду апеляційної інстанції в задоволенні позову лише з підстав призначення пенсії позивачу після 01 березня 2018 року, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції законно та обґрунтовано задовольнив позов, висновки суду першої інстанції зроблені на підставі повного та всебічного дослідження матеріалів справи, правильного застосування норм матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, тоді як суд апеляційної інстанції під час апеляційного перегляду справи неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до прийняття необґрунтованого судового рішення.
Відповідно до статті 352 КАС України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що суд апеляційної інстанції скасував судове рішення, яке відповідає закону.
Врахувавши вказані обставини, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції та залишення в силі рішення суду першої інстанції.
Керуючись статтями 139, 341, 345, 352, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд 

У Х В А Л И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 грудня 2024 року у справі № 620/8412/24 скасувати.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2024 року у справі № 620/8412/24 залишити в силі.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та її не може бути оскаржено.

Судді Верховного Суду: С.М. Чиркін
О.П. Стародуб
В.М. Кравчук