ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2026 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого – судді Русєвої А.С.,
за участю: 
секретарів судового засідання – Тищука В.В.
захисника – Федак М.Л.
розглянув у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин Республіки Молдова, не працюючий, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
20.12.2025 року о 01:02 год. у м. Одеса, вул. Канатна, 122А, керував транспортним засобом, а саме електросамокатом «Jet» перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатору Alcotest DRAGER 7510 (ARLM 0378), результат тесту позитивний – 0,33% проміле, тест 1214, від керування відсторонений, чим ОСОБА_1 порушив вимоги п./п. «а» п. 2.9 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, незважаючи на належне сповіщення про дату, час та місце розгляду справи, причин неявки суду не повідомив, жодних клопотань не надавав, у зв`язку із чим, суд з`ясувавши думку захисника, вважає за можливе розгляд справи здійснити за відсутності ОСОБА_1 . При цьому, суд враховує, що участь особи, яка притягується до відповідальності у такій категорії справ обов`язковою не є, а участь ОСОБА_1 в судовому засіданні забезпечена участю його захисника.
У судовому засіданні захисник Федак М.Л. зазначив, що ОСОБА_1 не визнає своєї вини у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим до суду подано письмове клопотання про закриття провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Обґрунтовуючи подане клопотання, захисник у судовому засіданні зазначив, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 , не встановлено причину зупинки, а також протокол складено уповноваженою особою з порушенням вимог законодавства. Крім того, захисник вказав, що електросамокат не є транспортним засобом, у зв`язку з чим ОСОБА_1 не може вважатися водієм у розумінні ПДР, а отже, на нього не поширюються положення ст. 130 КУпАП. Також захисник зазначив, що ОСОБА_1 не було належним чином роз`яснено його права та обов`язки, а також не забезпечено участь перекладача. Окрім цього, захисник звернув увагу на те, що ОСОБА_1 наполягав на проведенні огляду у медичному закладі, однак така можливість йому не була забезпечена. Серед іншого, захисник зазначив, що ОСОБА_1 двічі видихав повітря в один і той самий мундштук, що могло вплинути на правильність роботи приладу. З огляду на викладене, захисник просив закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Заслухавши захисника, розглянувши протокол про адміністративне правопорушення, дослідив докази, зібрані у справи, надавши їм оцінку в сукупності, суд вважає, що ОСОБА_1 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами. 
Так, аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за кваліфікуючими ознаками: керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння підтверджується наступними доказами: 
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №545737 від 20.12.2025 року, згідно якого ОСОБА_1 у м. Одеса, вул. Канатна, 122А, керував транспортним засобом, а саме електросамокатом «Jet» перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатору Alcotest DRAGER 7510 (ARLM 0378), результат тесту позитивний – 0,33% проміле, тест 1214, від керування відсторонений; 
- роздруківкою з приладу «Drager Alcotest 7510» ARLM – 0378, згідно якого результат огляду позитивний – 0,33 % проміле; 
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого під час огляду ОСОБА_1 були виявлені ознаки сп`яніння, зокрема: запах алкоголю з порожнини рота, хитка ходьба, порушення мови, почервоніння шкіряного покриву обличчя, результат огляду на стан сп`яніння – 0,33% проміле; 
- відеозаписами з нагрудних реєстраторів працівників поліції та службового транспортного засобу, з яких вбачається, що ОСОБА_1 було зупинено працівниками патрульної поліції в комендантську годину, під час спілкування з яким у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку із чим ОСОБА_1 було запропоновано пройти оглядна стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Drager» на місці зупинки, на що ОСОБА_1 погодився. Результат огляду був позитивним та ОСОБА_1 заявив, що бажає пройти огляд у спеціальному медичному закладі. Разом із цим, в автомобілі патрульної поліції на шляху до медичного закладу ОСОБА_1 , повідомив, що проходити огляд на стан сп`яніння в медичному закладі він відмовляється, оскільки фактично згоден з результатами та обізнаний про процедуру проведення такого огляду.
Суд визнає зазначені докази допустимими, оскільки вони зібрані з дотриманням вимог ст.266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ від 17.12.2008 №1103, а також Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858.
Таким чином, аналіз сукупності усіх досліджених доказів дозволяє суду дійти висновку про наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та про доведеність вини ОСОБА_1 в його вчиненні.
Як було вище наведено, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 20.12.2025 року о 01:02 год. у м. Одеса, вул. Канатна, 122А, керував транспортним засобом, а саме електросамокатом «Jet» перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатору Alcotest DRAGER 7510 (ARLM 0378), результат тесту позитивний – 0,33% проміле, тест 1214, від керування відсторонений.
З викладеного слідує, що ОСОБА_1 , порушуючи вимоги п./п. «а» п. 2.9 ПДР, який передбачає, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, керував транспортирним засобом у стані алкогольного сп`яніння. 
Таким чином з викладеного слідує, що вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП повністю доведена зібраними матеріалами справи про адміністративне правопорушення.
Що стосується тверджень захисника Федак М.Л. про те, що електросамокат не є транспортним засобом, то суд визнає їх безпідставними та зауважує на наступному.
Відповідно до п. 1.10 ПДР транспортний засіб – пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.
Згідно з абз. 3 ч. 1 Закону України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» від 24.02.2023 № 2956-IX, який набрав чинності 23.03.2023, електричний колісний транспортний засіб - дво- і більше колісний транспортний засіб, оснащений виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) та системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка має технічні можливості заряджатися від зовнішнього джерела електричної енергії.
Тобто, вищевказаним законом електросамокати були віднесенні до категорії транспортних засобів і з дня набрання чинності цим Законом керування електросамокатом в стані сп`яніння або відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, тягне відповідальність, встановлену статтею 130 КУпАП, що неодмінно мало бути відомо захиснику, як спеціалісту в галузі права.
Твердження сторони захисту щодо відсутності доказів факту керування транспортним засобом та незаконність зупинки ОСОБА_1 судом не беруться до уваги, оскільки спростовуються відеозаписом зі службового транспортного засобу, з якого вбачається, що ОСОБА_1 рухається на електросамокаті. В подальшому з відеозапису з нагрудної камери поліцейського, вбачається, що ОСОБА_1 стоїть зупинений тримаючись за кермо електросамокату. В свою чергу працівники поліції роз`яснюють, що підставою зупинки, ОСОБА_1 є порушення комендантської години, на що останній повідомляє, працівникам поліції, що їде до дому. 
Суд критично ставиться до твердження захисника Федак М.Л., що ОСОБА_1 не було роз`яснено його права, оскільки з відеозапису вбачається, що працівник поліції роз`яснив його права, а саме ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, що також підтверджено особистим підписом в протоколі про адміністративне правопорушення. Крім того, той факт, що ОСОБА_1 уклав угоду про правовий захист з адвокатом Федак М.Л. свідчить, що притягуваний обізнаний та користується своїми процесуальними правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, а саме реалізував своє право користуватися юридичною допомогою адвоката при розгляді справи.
Окрім того, з вищевказаного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 цілком розумів, що відбувається, вільно спілкувався із співробітниками патрульної поліції, відповідав на питання та надавав пояснення, при цьому не вимагав залучення йому перекладача. Всі ці обставини свідчать про те, що притягуваний розуміє українську мову, що спростовує твердження захисника щодо не розуміння ОСОБА_1 української мови та необхідність залучення переладача.
Доводи захисника щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення неуповноваженою на те посадовою особою та не підтвердженими належними та допустимими доказами, суд визнає надуманими.
Так, складання протоколу – це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
За змістом положень ст. 255 КУпАП протоколи про правопорушення у справах про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП мають право складати уповноважені на те посадові особи органів Національної поліції.
Відповідно до п. 9, 15, 18 Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України 06.11.2015 № 1376, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема: у графі «місце складання протоколу» - населений пункт або географічна точка; у графі «посада, найменування органу поліції, звання, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол» - прізвище, ім`я, по батькові посадової особи, яка склала протокол (повністю, без скорочень). До протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення). Протокол про адміністративне правопорушення та матеріали про вчинене адміністративне правопорушення відповідно до статті 257 КУпАП надсилаються (надаються) органу (посадовій особі), уповноваженому(ій) розглядати справи про адміністративні правопорушення.
Згідно з п. 3, 5 Розділу І, п. 1 Розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, підрозділ поліції - підрозділи Департаменту патрульної поліції та територіальні (відокремлені) підрозділи територіальних органів поліції, працівники яких забезпечують безпеку дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах. У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, якщо воно вчинене особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, або його розгляд не віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський відповідно до статті 255КУпАП складає протокол про адміністративне правопорушення. Поліцейські складають протоколи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачені частинами четвертою, сьомою - дев`ятою статті 121, частинами п`ятою і сьомою статті 122, частиною першою статті 122-2, статтями 122-4,122-5, частинами другою і третьою статті 123, статтею 124, частиною третьою статті 126, частиною четвертою статті 127, статтями 127-1,130,139, частиною четвертою статті 140, статтею 188-28 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення (додаток 1) складається в письмовій формі відповідно до статті 254 КУпАП. До протоколу про адміністративне правопорушення долучаються: 1) письмові пояснення свідків правопорушення в разі їх наявності; 2) акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу в разі здійснення його затримання; 3) акт огляду на стан сп`яніння в разі проведення огляду на стан сп`яніння; 4) інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.
При цьому, з аналізу наведених положень слідує, що закон не містить вимоги до працівників поліції під час направлення матеріалів про адміністративні правопорушення направляти до суду докази наявності у них повноважень на складення протоколів про адміністративні правопорушення, зокрема, за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
За таких обставин, з огляду на наведене, суд не знаходить підстав для висновку про те, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП складений неуповноваженою на те посадовою особою.
Доводи захисника про порушення процедури огляду притягуваного на стан алкогольного сп`яніння у зв`язку з повторним продувом в один мундштук, судом не беруться до уваги з наступного.
Наказом Державного підприємства «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» від 08 листопада 2018 року № 404 «Про прийняття та скасування національних нормативних документів», який прийнятий відповідно до Європейського стандарту EN 15964:2014, затверджено національний стандарт за призначенням ДСТУ EN 15964:2014 «Пристрої неодноразового використання для контролю видихуваного повітря. Вимоги та методи випробувань» газоаналізатори для вимірювання вмісту алкоголю у видихуваному повітрі використовують мундштуки для відбору проб дихання.
Відповідно до ДСТУ EN 15964:2014 (далі Стандарт) пристрої (газоаналізатори) використовують мундштуки для відбору п Пунктом 3.11 Стандарту визначено, що мундштук це гігієнічно запакована частина, призначена для одноразового використання, яку приєднують до приладу для виявлення алкоголю у видихуваному повітрі й через яку особа, що її перевіряють, подає пробу видихуваного повітря. Їх використовують, щоб запобігти змішуванню проби видихуваного повітря з навколишнім повітрям і розбавленню концентрації алкоголю.
Згідно приписів п. 5.2 Стандарту пристрій повинен виключати можливість вдихання забрудненого повітря від попередніх користувачів. Повинна бути забезпечена можливість брати ці мундштуки, не торкаючись частини, що буде і була в контакті з губами особи, яку перевіряють. Мундштуки повинні бути в індивідуальній герметичній упаковці, яку можна легко відкрити.
Недотримання вимог Стандарту визначених п. 3.11 та 5.2 може призвести як до епідеміологічних ризиків, так і до ризику некоректної роботи газоаналізаторів і фактичних необ`єктивних тестів. Використання бувших у вжитку мундштуків, може призводити до систематичних похибок з отриманням помилкового результату тесту.
Відповідно до Інструкції використання даного приладу, обов`язковою умовою його використання, наряду з іншими вимогами є те, що для кожного нового виміру в обов`язковому порядку повинен використовуватись новий стерильний та змінний мундштук. Даний мундштук повинен бути запакований в спеціальний пакет ( поняття стерильний) та розкриватися в присутності особи, яка проходить огляд, також в присутності свідків, або ж зафіксовано на належному відеозаписі.
З переглянутого відеозапису вбачається, що поліцейськими дотримано процедуру огляду в частині збереження мундштука в спеціальному пакеті для проведення огляду притягуваного ОСОБА_1 , а надання для кожного окремого продуву газоаналізатору через новий мундштук є власним баченням захисника та тлумаченням закону на власну користь і не ґрунтується на вимогах закону.
Доводи захисника про те, що позитивний результат огляду 0,33 % проміле, який показав прилад «Drager Alcotest 7510», є допустимою похибкою відповідно до норм міжнародного права. На думку захисника у такому випадку слід керуватися положеннями ст.8 Віденської Конвенції про дорожній рух із відповідними доповненнями від 01 травня 1971 року, відповідно до якої максимальний рівень вмісту алкоголю в крові у відповідності із національним законодавством не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові чи 0,25 мг на літр повітря, що видихається, судом відхиляються з огляду на таке.
Так, у ст. 8 Віденської Конвенції про дорожній рух від 08 листопада 1968 року, з доповненнями, внесеними Європейською угодою від 01.05.1971 року, міститься норма про те, що у національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, що стосуються керування транспортними засобами під дією алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю у крові, а у відповідних випадках – в повітрі, що видихається, перевищення якого є не сумісним із керуванням транспортним засобом. У всіх випадках максимальний рівень вмісту алкоголю у крові у відповідності із національним законодавством не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові чи 0,25 мг на літр повітря, що видихається.
Разом з тим, вказана норма Конвенції не встановлює мінімального рівня алкоголю в крові або у повітрі, що видихається водієм, а навпаки, встановлює його максимальний рівень, за яким, на думку авторів Конвенції, настає алкогольне сп`яніння.
Проте Конвенція про дорожній рух не забороняє національним органам влади встановлювати інші показники рівня алкоголю, менші за 0,25 мг на літр повітря, що видихається чи 0,50 г на літр крові, що й має місце в Україні, де встановлено мінімальний показник рівня алкоголю у крові – 0,2 ‰.
Пунктом 7 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р. № 1452/735, визначено, що встановлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. У даному випадку результати тестування ОСОБА_1 0,33% проміле на місці зупинки транспортного засобу, що вказує на його перебування в стані сп`яніння. Отже, вказані доводи захисника судом визнаються безпідставними.
Всі інші зауваження сторони захисту суд враховує, але зауважує, що вони не спростовують фактичних обставини цієї справи і не свідчать про невинуватість ОСОБА_1 у керуванні ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
За таких обставин, доводи захисника Федак М.Л. про наявність підстав про закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими.
Таким чином з викладеного слідує, що вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП повністю доведена зібраними матеріалами справи про адміністративне правопорушення.
Судом враховується характер скоєного правопорушення, особу правопорушника, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Суд враховує те, що ОСОБА_1 вчинив умисне правопорушення, характер якого вказує на те, що воно є грубим адміністративним правопорушенням.
Обставин, які відповідно до ст.ст. 34, 35 КУпАП пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , за вчинене ним адміністративне правопорушення, судом не встановлено.
Отже, враховуючи зазначені обставини справи, беручи до увагу особу ОСОБА_1 , а також безальтернативну санкцію ч.1 ст.130 КУпАП, суд дійшов висновку, що з метою його виховання в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню ним нових правопорушень на нього необхідно накласти адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч. 1 ст.130 КУпАП, у виді штрафу з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів.
Згідно ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у зв`язку з ухваленням судом постанови про накладання на правопорушника адміністративного стягнення з ОСОБА_1 підлягає стягненню сума судового збору.
Керуючись ст.283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд – 

постановив:

ОСОБА_1  визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення за ч.1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнути з  ОСОБА_1  в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 665 гривень 60 копійок. 
Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Приморського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

Суддя
Приморського районного суду м. Одеси А.С. Русєва

Єдиний унікальний номер справи: №522/28191/25
Номер провадження №3/522/341/26
Головуючий суддя – Русєва А.С.