Справа № 755/6677/26
В И Р О К
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ "15" червня 2026 р. 
Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 
при секретарі ОСОБА_2 
за участі прокурора ОСОБА_3 
обвинуваченого  ОСОБА_4 
представника потерпілого ОСОБА_5 
захисників   ОСОБА_6 , ОСОБА_7 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 12025100000001508 від 25.11.2025 року, за обвинуваченням:
ОСОБА_4 ,   ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, 

В С Т А Н О В И В :
25.11.2025, приблизно о 21 год. 53 хв. ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Citroen Berlingo», н.з. НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині просп. Миру у м. Києві зі сторони вул. Чупринки в напрямку Дарницької пл., зі швидкістю 98,55…105,27 км/год., яка значно перевищувала максимально дозволену на даній ділянці дороги 50 км/год.
У цей час попереду, порушуючи вимоги п.п. 4.4, 4.7 та підпункту «а» п. 4.14 Правил дорожнього руху України, проїзну частину просп. Миру переходив пішохід ОСОБА_8 , наближаючись зліва до смуги руху автомобіля марки «Citroen Berlingo», н.з. НОМЕР_1 .
Під час руху ОСОБА_4 допустив порушення вимог п. 1.5, підпункту «б» п. 2.3, п.п. 12.2 12.3, 12.4 та 12.9 підпункту «б» Правил дорожнього руху України:
Порушення вказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_4 виявились у тому, що він, будучи обізнаним, що транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, умисно ігноруючи вимоги Правил дорожнього руху України та встановлені обмеження швидкісного режиму, безвідповідально ставлячись до можливості настання негативних наслідків, 25.11.2025, приблизно о 21 год. 53 хв., керуючи автомобілем марки «Citroen Berlingo», д.н.з. НОМЕР_1 , усвідомлюючи, що контроль за швидкісними параметрами руху визначається односторонньою вольовою активністю водія, рухаючись по неосвітленій ділянці проїзної частини зі швидкістю щонайменше 98,55 км/год., яка майже вдвічі перевищувала дозволену на даній ділянці швидкість, створивши своїми односторонніми діями для себе умови, в яких був позбавлений можливості уважно стежити за дорожньою обстановкою та відповідно реагувати на її зміни, маючи об`єктивну змогу виявити попереду пішохода ОСОБА_8 , який переходив проїзну частину зліва направо, та якого він спроможній був завчасно виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки автомобіля до лінії руху пішохода, внаслідок чого поблизу буд. № 3 по просп. Миру у м. Києві здійснив наїзд на останнього. 
В результаті даної дорожньо-транспортної події ОСОБА_8 від спричинених тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди. 
Внаслідок даної дорожньо-транспортної події ОСОБА_8 були спричинені наступні тілесні ушкодження: садно у центральній частині лобної області на рівні межі росту волосся, садна у лобній ділянці справа над внутрішньої частиною правої брови. в області зовнішнього кута лівого ока, на спиці носа, у лівій виличній ділянці, у центральній частині верхньої губи та на підборідді, забійні рани у лобній ділянці зліва над хвостовою частиною лівої брови та на спинці носа, на грудній клітини та животі зліва, від рівня 6-го ребра до пахової складки, між навкологрудинною та задньо-пахвинною лініями численні вертикальні, паралельні лінійні садна, на передньо-зовнішній поверхні лівого стегна у нижній його третині та на внутрішній поверхні лівого стегна у нижній його третині розташовано по одному садну, синець на передньо-внутрішній поверхні лівої гомілки, що займає середню та верхню частини гомілки, синець на внутрішній поверхні лівої гомілки у середній її третині, садно на передньо-зовнішній поверхні правої гомілки у верхній її третині, на висоті 45см від підошов, крововиливи у м?які тканини голови у лобній області, перелом тіла 7-го шийного хребця, розрив нисхідного відділу дуги аорти, крововилив під плевру правої легені в області кореня, розрив капсули та паренхіми правої долі печінки, перелом правої мало-гомілкової кістки у верхній третині. Виявлені пошкодження виникли внаслідок дії тупих предметів та могли бути спричинені внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - наїзду транспортного засобу на пішохода. Смерть ОСОБА_8 настала від численних переломів кісток скелету з пошкодженням внутрішніх органів. В результаті судово-медичного (токсикологічного) дослідження крові від трупа ОСОБА_8 , знайдено етиловий спирт в концентрації 3,454 г\л (проміле), що при житті може відповідати сильному ступеню алкогольного сп`яніння.
Порушення вимог п. 1.5, підпункту «б» п. 2.3, п.п. 12.2, 12.3, 12.4 та підпункту «б» 12.9 Правил дорожнього руху України ОСОБА_4 знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, підтвердив фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, та пояснив, що не мав наміру спричинити будь-які наслідки, глибоко переживає з приводу події та її трагічних наслідків.
Крім того виступаючи у судових дебатах, обвинувачений ОСОБА_4 повторно звернув увагу суду на те, що він є особою з інвалідністю, утримує малолітніх дітей та працює водієм, транспортного засобу, що є єдиним джерелом доходу.
Зазначив, що застосування до нього додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами матиме для нього надмірно суворі наслідки, оскільки фактично позбавить його можливості працювати та забезпечувати сім`ю.
Просив суд врахувати наведені обставини при призначенні покарання, не застосовувати додаткове покарання, при цьому наголосив, що визнає свою вину, та готовий понести основне покарання, визначене законом.
Судом встановлено, що після дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 не намагався уникнути відповідальності, самостійно викликав бригаду екстреної медичної допомоги, залишався на місці події, всіляко сприяв правоохоронним органам у встановленні обставин кримінального правопорушення, добровільно надав слідству відеореєстратор із записом дорожньо-транспортної пригоди, чим сприяв повному, всебічному та об`єктивному дослідженню обставин справи. 
Враховуючи, що обвинувачений повністю визнав свою вину, а фактичні обставини кримінального правопорушення ніким із учасників судового провадження не оспорювалися, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності його позиції у суду немає. 
Таким чином, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведена у повному обсязі, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого. 
При призначенні покарання суд, відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характер та обставини його вчинення, тяжкість наслідків, дані про особу обвинуваченого, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. 
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд відповідно до ст. 66 КК України визнає щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та його поведінку після вчинення дорожньо-транспортної пригоди, яка свідчить про усвідомлення ним протиправності своїх дій та бажання сприяти встановленню істини у справі.
Обставин, що обтяжують покарання, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Судом також враховано дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, є особою з інвалідністю, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, характеризується позитивно, має постійне місце проживання, не ухилявся від слідства та суду, а також з моменту вчинення кримінального правопорушення послідовно визнавав свою вину та сприяв встановленню усіх обставин кримінального провадження.
Під час судових дебатів прокурор просила призначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України та встановленням іспитового строку тривалістю 3 роки, а також із призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 роки. 
Представник потерпілої підтримала позицію прокурора та вважала за необхідне призначити обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами. 
Захисники обвинуваченого заперечували щодо призначення додаткового покарання, посилаючись на те, що керування транспортними засобами є фактично єдиною сферою трудової діяльності ОСОБА_4 , а враховуючи його стан здоров`я, інвалідність та обмежені можливості працевлаштування, позбавлення права керування транспортними засобами фактично позбавить його можливості забезпечувати себе та двох неповнолітніх дітей, які перебувають на його утриманні. 
Вирішуючи питання щодо призначення додаткового покарання, суд враховує положення п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 26 квітня 2002 року, згідно з якими у кожному випадку призначення покарання за ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами. 
Разом з тим, суд вважає, що у даному конкретному випадку мета покарання, передбачена ст. 50 КК України, може бути досягнута без призначення ОСОБА_4 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами. 
Такий висновок суду ґрунтується на сукупності встановлених обставин, а саме: щирому каятті обвинуваченого, його активному сприянні розкриттю кримінального правопорушення, добровільному наданні відеореєстратора із записом дорожньо-транспортної пригоди, виклику швидкої медичної допомоги, відсутності обставин, що обтяжують покарання, позитивних даних про його особу, наявності інвалідності, перебуванні на його утриманні двох неповнолітніх дітей та обмежених можливостей працевлаштування.
Судом також враховано пояснення обвинуваченого про те, що між ним та ТОВ «Нова Пошта» досягнуто домовленості, відповідно до якої підприємство здійснило відшкодування потерпілій усієї завданої шкоди, а ОСОБА_4 , залишаючись працівником товариства, поступово компенсуватиме понесені підприємством витрати за рахунок своєї заробітної плати. 
Наведені обставини, а саме досягнення домовленості між обвинуваченим та ТОВ «Нова Пошта» щодо порядку відшкодування завданої шкоди та фактичне вжиття заходів до її компенсації, суд відповідно до положень ст. 66 КК України враховує як одну з обставин, що пом`якшує покарання.
На переконання суду, зазначені обставини свідчать про відповідальне ставлення обвинуваченого до наслідків вчиненого кримінального правопорушення, його намір повністю відшкодувати завдану шкоду та продовжувати здійснювати трудову діяльність. 
З огляду на викладене, а також враховуючи особу обвинуваченого, його інвалідність, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей, позитивні характеристики, повне визнання вини та відсутність претензій потерпілої, суд приходить до висновку, що мета покарання, передбачена ст. 50 КК України, може бути досягнута без призначення ОСОБА_4 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами. 
Більше того, застосування до обвинуваченого такого додаткового покарання фактично позбавить його можливості здійснювати трудову діяльність, виконувати взяті на себе зобов`язання щодо компенсації ТОВ «Нова Пошта» витрат, понесених на відшкодування шкоди потерпілій, та забезпечувати належне утримання своєї сім`ї, що за конкретних обставин справи не відповідатиме принципам справедливості та індивідуалізації покарання.
Суд також бере до уваги, що відповідно до висновку судово-медичного токсикологічного дослідження у крові потерпілого ОСОБА_8 виявлено етиловий спирт у концентрації 3,454 проміле, що за життя могло відповідати сильному ступеню алкогольного сп`яніння, однак зазначена обставина не звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності та враховується судом лише у сукупності з іншими обставинами кримінального провадження.
За таких обставин суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі та, на підставі ст. 75 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 роки, без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки саме таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Судом також враховано, що потерпілою стороною цивільний позов у межах даного кримінального провадження не заявлявся, питання щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди судом не вирішується. 
Крім того, судом встановлено, що потерпіла ОСОБА_9 подала письмову заяву, відповідно до якої Товариством з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта», яке є власником автомобіля марки «Citroen Berlingo» д.н.з. НОМЕР_1 , та обвинуваченим ОСОБА_4 їй у повному обсязі відшкодовано матеріальну та моральну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
У вказаній заяві потерпіла зазначила, що будь-яких претензій матеріального чи морального характеру до ТОВ «Нова Пошта» та ОСОБА_4 не має і в подальшому мати не буде, цивільний позов у межах даного кримінального провадження заявляти не бажає.
Судом також розглянуто клопотання представника ТОВ «Нова Пошта» про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18.12.2025 у справі №761/50187/25 на автомобіль марки «Citroen Berlingo», державний номерний знак НОМЕР_1 . 
Судом встановлено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні завершено, усі необхідні судові експертизи проведені, транспортний засіб оглянуто та досліджено, а тому подальше застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження не є необхідним. 
Враховуючи положення ч. 2 ст. 174 КПК України, суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування арешту майна, оскільки потреба у його подальшому застосуванні відпала.
Суд бере до уваги наведені обставини як такі, що свідчать про фактичне усунення наслідків кримінального правопорушення, примирення сторін у частині відшкодування шкоди та відсутність неврегульованих майнових чи моральних претензій потерпілої до обвинуваченого. 
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів під час досудового розслідування, підлягають стягненню з обвинуваченого у разі ухвалення обвинувального вироку. 
Згідно обвинувального акта розмір витрат на проведення судових експертиз становить: 
-витрати на проведення судової автотехнічної експертизи технічного стану транспортного засобу - 5348 грн 40 коп., 
-судової фототехнічної експертизи - 2674 грн 20 коп.,
-судової інженерно-транспортної експертизи - 3119 грн 90 коп., які підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави. 
При цьому суд виходить із того, що відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до ст. 65 КК України особі має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Вирішуючи питання про можливість застосування до ОСОБА_4 положень ст. 75 КК України, суд враховує не лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, але й поведінку обвинуваченого після його вчинення, його ставлення до скоєного, особу винного, сімейний та майновий стан. 
Суд бере до уваги, що ОСОБА_4 є особою з інвалідністю, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимий, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, добровільно надав відеореєстратор із записом дорожньо-транспортної пригоди, не перешкоджав досудовому розслідуванню та судовому розгляду, самостійно викликав швидку медичну допомогу після настання дорожньо-транспортної пригоди.
Суд також враховує, що позбавлення обвинуваченого права керування транспортними засобами фактично позбавить його можливості здійснювати трудову діяльність, яка є основним джерелом його доходу, та утримувати себе і двох неповнолітніх дітей. 
За таких обставин призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами не відповідатиме принципам справедливості, індивідуалізації покарання та не сприятиме досягненню мети покарання.
На переконання суду, саме призначення ОСОБА_4 покарання у виді 4 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки та без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами буде необхідним і достатнім для його виправлення, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме принципам законності, справедливості й індивідуалізації покарання.
Суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, а його подальша правослухняна поведінка може бути забезпечена шляхом здійснення контролю уповноваженим органом з питань пробації, без застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Керуючись ст.ст. 50, 65, 66, 67, 75, 76 КК України, ст.ст. 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4  визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, без позбавлення права керуванням транспортним засобом.
На підставі ст. 75 КК України звільнити  ОСОБА_4  від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки. 
На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на  ОСОБА_4  наступні обов`язки: 
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами до ОСОБА_4 не застосовувати.
Стягнути із  ОСОБА_4  на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів у кримінальному провадженні, а саме:
-витрати на проведення судової автотехнічної експертизи технічного стану транспортного засобу у розмірі 5 348 грн 40 коп.; 
-витрати на проведення судової фототехнічної експертизи у розмірі 2 674 грн 20 коп.; 
-витрати на проведення судової інженерно-транспортної експертизи у розмірі 3 119 грн 90 коп. 
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, у зв`язку з чим питання щодо його вирішення судом не розглядається.
Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України. 
Клопотання представника заявника ОСОБА_10 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» про скасування арешту майна - задовольнити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 грудня 2025 року у справі №761/50187/25 (провадження №1-кс/761/31687/2025), на автомобіль марки «Citroen Berlingo», державний номерний знак НОМЕР_1 , білого кольору, 2020 року випуску, який належить на праві приватної власності ТОВ «Нова Пошта». 
Після набрання вироком законної сили арешт з вказаного транспортного засобу скасувати, автомобіль повернути законному власнику - ТОВ «Нова Пошта».
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: