ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и
12 червня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/28484/25	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Коршуна А.О. (доповідач),
суддів: Сафронової С.В., Чепурнова Д.В., 
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу 	 Головного управління ДПС у Дніпропетровській області 	
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду  від 14.01.2026р. у справі № 160/28484/25	
за позовом:	ОСОБА_1 	
до:  про:	Головного управління ДПС у Дніпропетровській області  визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень	
ВСТАНОВИВ:
01.10.2025р. Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі– ГУ ДПС у Дніпропетровській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та судом першої інстанції 06.10.2025р. за цим адміністративним позовом відкрито провадження у справі №160/28484/25 і справу призначено до судового розгляду за правилами загального позовного провадження.
Позивач, посилаючись в адміністративному позові на те, що відповідачем безпідставно прийняті податкові повідомлення-рішення № 2028836-2415-0403-UА12040150000015189, 2028837-2415-0403-UА12040150000015189, 2028845-2415-0403-UА12040150000015189, 2028846-2415-0403-UА12040150000015189, 2028850-2415-0403-UА12040150000015189, 2028851-2415-0403-UА12040150000015189, 2028855-2415-0403-UА12040150000015189, 2028856-2415-0403-UА12040150000015189, 2028859-2415-0403-UА12040150000015189, 2028860-2415-0403-UА12040150000015189 від 15.08.2025р., якими визначено йому податкові зобов`язання з земельного податку фізичних осіб за 2011-2025рр(включно), оскільки відповідачем при визначені розміру податку не було отримано у встановленому законом порядку інформації щодо нормативного грошової оцінки земельних ділянок, які перебувають у користуванні позивача станом на час виникнення спірних відносин, тому просив визнати протиправними та скасувати ці податкові повідомлення-рішення.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.01.2026р. у справі №160/28484/25 адміністративний позов задоволено; визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області № 2028836-2415-0403-UА12040150000015189, 2028837-2415-0403-UА12040150000015189, 2028845-2415-0403-UА12040150000015189, 2028846-2415-0403-UА12040150000015189, 2028850-2415-0403-UА12040150000015189, 2028851-2415-0403-UА12040150000015189, 2028855-2415-0403-UА12040150000015189, 2028856-2415-0403-UА12040150000015189, 2028859-2415-0403-UА12040150000015189, 2028860-2415-0403-UА12040150000015189 від 15.08.2025р.. 
Відповідач, не погодившись з вищезазначеним рішенням суду, подав до суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу та Третім апеляційним адміністративним судом, після усунення відповідачем недоліків апеляційної скарги, 11.05.2026р. за цією апеляційною скаргою відкрито апеляційне провадження у справі №160/28484/25 і справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження з 02.06.2026р., про що судом апеляційної інстанції у встановлений чинним процесуальним законодавством спосіб та порядок було повідомлено учасників справи. 
Відповідач – ГУ ДПС в Дніпропетровській області, посилаючись у апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції під час розгляду справи зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до прийняття ним рішення у справі з порушенням норм чинного законодавства, просив скасувати рішення суду першої інстанції від 14.01.2026р. та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі. 
Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Під час розгляду справи, як судом першої інстанції так і апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 належить нежитлове приміщення - будівля торгівельно – розважального комплексу, відділення банку та офісних приміщень, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що загалом складає – 3324, кв.м., зазначені обставини підтверджуються належними письмовими доказами, які досліджені судом на наявні в матеріалах справи, та не заперечувалась учасниками справи під час її розгляду судом.
Також під час розгляду цієї справи судом встановлено, що рішенням Дніпродзержинської міської ради від 24.04.2015р. №1290-62/VІ (серед іншого) вилучено з користування у ТОВ «Україна – 2000» земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 0,2729 га та 0,0229 га, у зв`язку зі зміною власника нерухомого майна, та у зв`язку з чим вирішено визнати такими, що втратили чинність, другий абзац пункту 1 додатку до рішення виконавчого комітету міської ради від 06.04.2001р. №142 пункт 59 додатка до рішення міської ради від 29.04.2005р. №513-18/4; розірвати договори оренди земельних ділянок; громадянину ОСОБА_1 оформити документи на землекористування, зазначені обставини також не заперечувались учасниками справи під час їх розгляду судом.
Рішенням Кам`янської міської ради від 18.12.2020р. №41-03/VIII «Про впровадження нормативної грошової оцінки земель міста Кам`янське станом на 01.01.2020р.», серед іншого, з 01.01.2021р. запроваджено нормативну грошову оцінку земель міста Кам`янське із застосуванням базової вартості 1м2 в розмірі 461,69 грн. 
Оскільки позивачем у справі не було сплачено земельний податок за 2021-2025рр. за користування земельними ділянками загальною площею 0,2729 га та 0,0229 га, які розташовані за адресою: вул. Глаголєва, 25В у м. Кам`янске (Дніпродзержинськ), відповідачем прийнято 15.08.2025р. податкові повідомлення рішення: 
- щодо земельної ділянки площею 0,2729га - № 2028836-2415-0403-UА12040150000015189, яким визначено податкове зобов`язання позивача з земельного податку фізичних осіб за 2021р. у розмірі 37798,56грн.; №2028845-2415-0403-UА12040150000015189, яким визначено податкове зобов`язання позивача з земельного податку фізичних осіб за 2022р. у розмірі 41578,42грн.; №2028850-2415-0403-UА12040150000015189, яким визначено податкове зобов`язання позивача з земельного податку фізичних осіб за 2023р. у розмірі 47815,18грн.; №2028855-2415-0403-UА12040150000015189, яким визначено податкове зобов`язання позивача з земельного податку фізичних осіб за 2024р. у розмірі 50253,75грн.; №2028860-2415-0403-UА12040150000015189, яким визначено податкове зобов`язання позивача з земельного податку фізичних осіб за 2025р. у розмірі 56284,2грн.;
- щодо земельної ділянки площею 0,0229га - № 2028837-2415-0403-UА12040150000015189, яким визначено податкове зобов`язання позивача з земельного податку фізичних осіб за 2021р. у розмірі 3171,81грн.; №2028846-2415-0403-UА12040150000015189, яким визначено податкове зобов`язання позивача з земельного податку фізичних осіб за 2022р. у розмірі 3488,99грн.; №2028851-2415-0403-UА12040150000015189, яким визначено податкове зобов`язання позивача з земельного податку фізичних осіб за 2023р. у розмірі 4012,34грн.; №2028856-2415-0403-UА12040150000015189, яким визначено податкове зобов`язання позивача з земельного податку фізичних осіб за 2024р. у розмірі 4216,97грн.; №2028859-2415-0403-UА12040150000015189, яким визначено податкове зобов`язання позивача з земельного податку фізичних осіб за 2025р. у розмірі 4723,01грн.;
і саме вищезазначені рішення відповідача у справі, який у спірних відносинах виступає у якості суб`єкта владних повноважень, є предметом оскарження у цій справі. 
При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у зв`язку з несплатою позивачем земельного податку за 2018-2020рр. за користування земельними ділянками загальною площею 0,2729 га та 0,0229 га, які розташовані за адресою: вул. Глаголєва, 25В м. Кам`янске (Дніпродзержинськ) ГУ ДПС у Дніпропетровській області було винесено податкові повідомлення-рішення №2093126-2416-0403/3 №2093126-2416-0403/2, №2093126-2416-0403/1 від 03.11.2022 р., №2093306-2416-0403/3, №2093306-2416-0403/2, №2093306-2416-0403/1 від 04.11.2022р., які рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.09.2023р. у справі 160/12117/23, яке набрало законної сили 08.02.2024р., визнані протиправними та скасовані.
Надаючи оцінку спірним відносинам, які виникли між сторонами у справі з приводу оскарження позивачем прийнятих податковим органом рішень, щодо визначення податкових зобов`язань з земельного податку за 2021-2025рр.(включно), колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне. 
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02.12.2010 №2755-VI.
Відповідно до пункту 36.1 статті 36 Податкового кодексу України, податковим обов`язком є обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Відповідно до підпунктів 14.1.72 і 14.1.73 п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, земельним податком визнається обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів. Землекористувачами можуть бути юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), які користуються земельними ділянками державної та комунальної власності: на праві постійного користування; на умовах оренди.
Положеннями пункту 269.1 статті 269 Податкового кодексу України, платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі, яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності на правах постійного користування.
Підпунктом 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 Податкового кодексу України визначено, що об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.
Згідно пункту 287.7 статті 287 Податкового кодексу України, у разі надання в оренду земельних ділянок (у межах населених пунктів), окремих будівель (споруд) або їх частин власниками та землекористувачами податок за площі, що надаються в оренду, обчислюється з дати укладення договору оренди земельної ділянки або з дати укладення договору оренди будівель (їх частин).
Положеннями ч.1,2 ст. 120 Земельного кодексу України передбачено, що у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті.
У разі набуття частки у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва право власності на земельну ділянку (крім земель державної, комунальної власності), на якій розміщено такий об`єкт, одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача у розмірі належної відчужувачу (попередньому власнику) частки у праві спільної власності на такий об`єкт, крім випадку, коли попередньому власнику належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі. Якщо відчужувачу (попередньому власнику) у праві спільної власності на такий об`єкт належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі, право власності переходить у такому самому розмірі.
Положеннями ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
При цьому право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», і аналогічним чином перехід права власності на земельну ділянку до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, регулюють положення ст. 377 Цивільного кодексу України.
Отже аналіз вищенаведених норм дає можливість зробити висновок про те, що платником земельного податку є особа, яка володіє відповідним речовим правом на земельну ділянку (правом власності або правом користування), і обов`язок зі сплати податку за земельну ділянку, на якій розміщений об`єкт нерухомого майна (нежитлового приміщення) з моменту набуття права власності на об`єкт покладається на особу, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду.
Аналіз наведених вище норм чинного Податкового кодексу України дає можливість зробити висновок про те, що платником земельного податку є власник земельної ділянки або землекористувач, якими може бути фізична чи юридична особа, і обов`язок сплати цього податку для його платника виникає з моменту набуття (переходу) в установленому законом порядку права власності на земельну ділянку чи права користування нею і триває до моменту припинення (переходу) цього права.
Аналогічну позицію висловлено Верховним Судом України у постанові від 08.06.2016р. та підтримано Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду у постановах від 16.05.2018р. у справі № П/811/1839/16, від 13.12.2018р. у справі № К/9901/54914/18, від 29.08.2019р. у справі №824/866/17-а, від 20.05.2021р. у справі №826/5220/17.
Отже враховуючи, зо під час розгляду цієї справи судом встановлено, що позивач у справі є власником нежитлового приміщення, а саме будівлі торгівельно – розважального комплексу, відділення банку та офісних приміщень, розташованого за адресою: вул. Глаголєва, 25В м. Кам`янске (Дніпродзержинськ), що загалом складає – 3324, кв.м. що підтверджується наявним в матеріалах справи витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.12.2014р. №30448724, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції стосовно того, що незважаючи на те, що позивач не зареєстрував право власності чи користування земельною ділянкою під належним йому на праві власності нежитловим приміщенням, виходячи із принципу пріоритетності норм Податкового кодексу України над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у пункті 5.2 статті 5 Податкового кодексу України, обов`язок зі сплати земельного податку виник у позивача з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.
При цьому такий висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, яка висловлена ним у постановах від 20.05.2021р. у справі №826/5220/17, від 12.11.2020р. у справі № 826/9673/18, від 17.12.2019р. у справі № 804/4739/16, від 16.05.2018р. у справі № П/811/1839/166.
Стосовно розміру податкових зобов`язань з земельного податку, які визначені спірними податковими повідомленнями-рішення, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне. 
Відповідно до пункту 271.1 статті 271 Податкового кодексу України базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельної ділянки з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом.
При цьому підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.
Положеннями пункту 286.1 статті 286 Податкового кодексу України визначено, що центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Державний земельний кадастр, відповідно до частини 1 статті 193 Земельного кодексу України, це єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами, меліоративні мережі та складові частини меліоративних мереж, призначенням якого, відповідно до статті 194 цього ж Кодексу, є забезпечення необхідною інформацією органів державної влади та органів місцевого самоврядування, заінтересованих підприємств, установ і організацій, а також громадян з метою регулювання земельних відносин, раціонального використання та охорони земель, визначення розміру плати за землю і цінності земель у складі природних ресурсів, контролю за використанням і охороною земель, економічного та екологічного обґрунтування бізнес-планів та проектів землеустрою.
Порядок користування відомостями Державного земельного кадастру регламентований статтею 38 Закону України «Про Державний земельний кадастр» (у редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин), згідно якої відомості Державного земельного кадастру є відкритими та загальнодоступними, крім випадків, передбачених цим Законом, та надаються у формі: витягів з Державного земельного кадастру; довідок, що містять узагальнену інформацію про землі (території); викопіювань з картографічної основи Державного земельного кадастру, кадастрової карти (плану); копій документів, що створюються під час ведення Державного земельного кадастру.
Відповідно до порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012р. № 1051, відомості з Державного земельного кадастру, внесені або перенесені до нього з Державного реєстру земель після 1 січня 2013 р., надаються у порядку, передбаченому пунктами 166-186 цього Порядку, у формі, зазначеній у підпунктах 1-4 цього пункту, також адміністраторами центрів надання адміністративних послуг та уповноваженими посадовими особами виконавчих органів сільських, селищних, міських рад.
Відомості з Державного земельного кадастру є актуальними на дату та час формування документів, визначених підпунктами 1-4 цього пункту.
Відомості про обмеження у використанні земельної ділянки надаються у формі витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.
Під час розгляду цієї справи судом встановлено, що відповідачем у справі нормативна грошова оцінка земельних ділянок, які перебувають у користування позивача, визначена на підставі рішення Кам`янської міської ради від 18.12.2020р. №41-03/VIII «Про впровадження нормативної грошової оцінки земель міста Кам`янське станом на 01.01.2020», і саме відомості цього рішення були використані відповідачем під час здійснення розрахунку земельного податку за 2021-2025рр., який визначеного спірними податковими повідомленнями-рішеннями ГУ ДПС у Дніпропетровській області.
Але відповідачем, в порушення вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, під час розгляду цієї справи як судом першої інстанції так і апеляційним судом, не було надано суду будь-якого належного письмового доказу, на підставі якого контролюючим органом визначено вартість 1 кв.м земельної ділянки за відповідною адресою - вул. Глаголєва, 25В у м. Кам`янске (Дніпродзержинськ), тоді як контролюючий орган при розрахунку суми земельного податку за 2021-2025рр. повинен був отримати відповідні дані щодо нормативної грошової оцінки вищезазначених земельних ділянок за спірні періоди від Державного земельного кадастру, що ним не було вчинено. 
Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом під час розгляду цієї справи у їх сукупності, приймаючи до уваги вищенаведені норми чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, що виникли між сторонами у цій справі, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції стосовно того, що відповідачем не було виконано обов`язок щодо подання детального, розгорнутого, викладеного у хронологічній послідовності розрахунку податкового зобов`язання, зазначеного в оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях, що фактично свідчить про те, що відповідачем, який у спірних відносинах виступає у якості суб`єкта владних повноважень, не забезпечено виконання передбаченого процесуальним законом обов`язку доказування правомірності своїх дій у випадку заперечення проти позову, що у свою чергу є підставою для визнання протиправними та скасування спірних податкових повідомлень-рішень .
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27.02.2018р. у справі №826/14191/16, від 05.02.2021р. у справі №826/16051/16.
Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, та постановив правильне рішення про задоволення позовних вимог позивача, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи, і оскільки під час апеляційного розгляду справи не було встановлено будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які б потягли за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, вважає необхідним рішення суду першої інстанції від 14.01.2026р. у цій справі залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, - 
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.01.2026р. у справі №160/28484/25 – залишити без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст. 329, 331 КАС України.
Постанову виготовлено та підписано – 12.06.2026р.  
Головуючий - суддя А.О. Коршун 

суддя С.В. Сафронова 

суддя Д.В. Чепурнов