Справа № 953/3672/26
н/п 2/953/2837/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
23 червня 2026 року
Київський районний суд м. Харкова у складі судді Вітюка Р.В.
за участю секретаря судового засідання Глазько С.О.,
учасники справи у судове засідання не з`явились,
розглянув у м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, ціна позову 65 490,00 грн.
УСТАНОВИВ:
Зміст позовних вимог
Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (далі – Товариство) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованість за договором № 554562-КС-001 про надання кредиту від 29.08.2025 року, що становить 65 490,00 грн, що складається з: тіла кредиту – 21 000,00 грн; проценти – 32 210,00 грн; відсотках відповідно до статті 625 ЦК України – 9 240,00 грн; платежів за комісією – 3 040,00 грн. Також просив стягнути судовий збір у розмірі 2 662,40 грн. розгляд просив здійснювати у відсутність представника. 
Позовна заява мотивована неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань із своєчасного повернення кредитних коштів.
Виклад позиції відповідача
06.05.2026 від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому він заперечив проти позову частково та просив відмовити у його задоволенні в частині, яку відповідач не визнає.
Відзив на позов мотивовано таким:
-відповідач є діючим військовослужбовцем, тому на нього розповсюджується дія пункту 15 статті 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" щодо не нарахування штрафних санкції, пені, а також проценти за користування кредитом. Тому проценти, нараховані після 18.11.2025 у розмірі 18 270,00 грн підлягають списанню та не можуть бути стягнуті з відповідача;
-п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу. Тому нараховані позивачем 3 % не підлягають задоволенню;
-комісія за надання кредиту, нарахована Товариством є незаконною, а умови договору щодо її нарахування є нікчемними, оскільки такі платежі фактично встановлені за дії, які кредитодавець здійснює у власних інтересах при виконанні кредитного договору
-відповідач сплатив: 3 280,00 грн – у рахунок процентів; 1 260,00 грн – у рахунок відсотків, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України; 1 160,00 грн – у рахунок комісії. Оскільки суми 1 260,00 грн та 1 160,00 грн були сплачені за нарахуваннями, які є незаконними та не підлягають стягненню, зазначені кошти підлягають зарахуванню в рахунок погашення основної суми заборгованості за кредитом. Відповідно сторона вважає, що до задоволення підлягають стягненню 18 580 гривень тіло кредиту та відсотки у розмірі 13 940 гривень.
Інші пояснення сторін
13.05.2026 від позивача надійшли додаткові пояснення, які мотивовані таким:
- відповідач на виконання умов договору здійснив часткову оплату на загальну суму 5 700,00 грн, що підтверджує факт укладення договору;
- частина п`ятнадцята статті 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" не передбачає звільнення військовослужбовців від обов`язку по сплаті комісії за надання кредиту;
- відповідач надав копію військового квитка, з якого неможливо встановити дату мобілізації. Наказу (Форма 5) не надано;
- проценти нараховані в межа строку кредитування. Комісія передбачена умовами договору. Неустойку позивач не нараховував;
- наводить практику апеляційних судів;
13.05.2026 від відповідача надійшли додаткові пояснення, які мотивовані таким:
- довідки про проходження військової служби (Форма 5 ЗСУ) не могла бути подана у зв`язку зі специфікою проходження служби у бойовій військовій частині НОМЕР_1 , значним рівнем службового навантаження та обмеженими можливостями щодо оперативного оформлення офіційних документів. 12.05.2026 року представником відповідача було подано клопотання про долучення вищевказаної довідки до матеріалів справи з доказами направлення такого клопотання стороні позивача;
- проценти за статтею 625 ЦК України не підлягають стягненню відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України;
- позивач не зазначає у чому полягають додаткові або супутні послуги за які заявлено комісію.
Процесуальні дії у справі
Суд ухвалою від 30.03.2026 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження, призначив судове засідання.
Розгляд справи відкладався, зокрема, до 23.06.2026.
12.05.2026 від представника відповідача надійшло клопотання про долучення доказів, а саме довідки форми 5 № 20485 від 05.05.2026. Вказав, що у зв`язку зі специфікою проходження військової служби, значним службовим навантаженням та обмеженими можливостями щодо оперативного отримання офіційних документів, довідка форми № 5 на момент подання відзиву ще не була отримана.
Суд, ураховуючи пояснення заявника та особливості проходження висновку дійшов висновку про залучення довідки з урахуванням положень статті 127 ЦПК України.
01.06.2026 від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі.
23.06.2026 учасники справи у судове засідання не з`явились. Представник позивача в прохальній частині позовної заяви, а представник відповідача в заяві просили розгляд проводити без їх участі.
Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України).
Суд, враховуючи належне повідомлення учасників справи, їх заяви, дійшов висновку про розгляд справи у відсутність сторін.
Фактичні обставини, встановлені судом
У матеріалах справи наявний договір №554562-КС-001 від 29.08.2025 (далі – договір), укладений між Товариством і ОСОБА_1 , відповідно до п. 2.1. якого Кредитодавець надає Позичальнику Кредит в розмірі 21 000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та Комісію у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами надання споживчих кредитів Товариством (надалі – Правила). Відповідач у відзиві підтвердив факт укладення договору, а тому відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України така обставина визнається судом.
Положеннями п. 2.2. – 2.5. договору сторони узгодили: тип Кредиту: кредит (п. 2.2.); строк, на який надається Кредит: 24 тижні (п. 2.3.); стандартна процентна ставка за Кредитом: в день 1%, фіксована. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) Договору. Встановлений Договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено Кредитодавцем в односторонньому порядку (п. 2.4.); комісія за видачу кредиту (надалі – Комісія): 4 200,00 грн (п. 2.5.).
Відповідно до розрахунку заборгованості: тіло кредиту – 21 000 грн, проценти – 35 490 грн, комісія 4 200 грн, % за статтею 625 ЦК України – 10 500 грн. у розрахунку вказано про сплату позичальником 5 700 грн, які зараховано таким чином: 3 280 грн – проценти, 1 160 грн – комісія, 1 260 - % за статтею 625 ЦК України.
Згідно з копією довідки (Форма 5) від 05.05.2026 № 20485 солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 з 19.11.2025. 
Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права
Між сторонами склались правовідносини позики. Відповідач не заперечує факту укладення договору і факту отримання коштів від позивача, відповідно така обставина визнається судом згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України.
Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом (частина перша статті 207 ЦК України).
З матеріалів справи вбачається, що стороно уклали договір, чим підтвердили свою згоду на укладення такого на узгоджених умовах, що підтверджує факт досягнення сторонами згоди щодо істотних умов правочину, як того вимагають положення статті 638 ЦК України. Наведена обставина не заперечувалась відповідачем.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
З матеріалів справи вбачається, що позивач надав відповідачу кредит (що також не заперечується сторонами), однак відповідач у повному обсязі не погасив заборгованість, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість перед Товариством.
Обставина щодо часткової сплати відповідачем за договором у розмірі 5 700 грн також визнається сторонам.
Щодо складу заборгованості
Щодо процентів
Відповідно до частини п`ятнадцятої статті 14 Закону України "Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
Верховний Суд у постанові від 26.12.2018 у справі № 522/12270/15-ц сформував такі висновок, що пункт 15 статті 14 Закону України "Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей" є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення.
Верховний Суд у постанові від 18.01.2023 у справі № 642/548/21, розглядаючи спір щодо стягнення кредитної заборгованості з військовослужбовця, зазначив, що суди, встановивши, що відповідач перебуває на військові службі у Збройних Силах України, дійшли правильного висновку, що у такому випадку на нього поширювалися пільги (не повинні нараховуватися штрафні санкції, пеня та проценти за користування кредитом), передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", з початку запровадження особливого періоду, тобто з 17.03.2014. Разом з тим, залишаючи рішення місцевого суду в частині відмови в задоволенні первісного позову без змін, суд апеляційної інстанції залишив поза увагою те, що банк надав документальне обґрунтування кредитної заборгованості, зокрема виписку по особовому рахунку позичальника та детальний розрахунок, на підставі яких суд, навіть з урахуванням поширення на позичальника пільг, передбачених пунктом 15 статті 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", був спроможний самостійно здійснити розрахунок заборгованості за тілом кредиту (зменшити обсяг заборгованості на суми зарахованих банком платежів на погашення процентів та неустойки).
У справі, що розглядається суд встановив, що відповідач є військовослужбовцем і проходить військову службу з 19.11.2025, що підтверджується довідкою Військової частини від 05.05.2026 № НОМЕР_2 (Форма 5). Тобто правомірним є нарахування процентів до 18.11.2025 включно. Надалі таке нарахування суперечить положенням частини п`ятнадцятої статті 14 Закону України "Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей", а тому не підлягає задоволенню. Відповідно, суд визнає правомірним нарахування процентів за період з 29.08.2025 до 18.11.2025 у розмірі 13 940 грн (згідно з розрахунком позивача, який не спростовував відповідач).
Щодо процентів за статтею 625 ЦК України
Згідно з пунктом 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установивши, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого відповідним законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дія якого триває по теперішній час.
Верховний Суд у постанові від 12.02.2025 у справі № 758/5318/23 зробив висновок, що тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Отже, оскільки проценти, як відповідальність за частиною другою статті 625 ЦК України за кредитним договором нарахована у період дії воєнного стану, то відповідач звільняється від обов`язку її сплати на користь кредитора і суд вважає за можливе безпосередньо застосувати пункт 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України, оскільки саме вказаним положенням урегульовані спірні правовідносини. Відповідно вимоги про стягнення процентів за статтею 625 ЦК України визнаються необґрунтованими та зарахована позивачем сума на погашення таких у розмірі 1 260 грн є неправомірною.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що вимога позивач про стягнення процентів відповідно до частини другої статті 625 ЦК України у період дії воєнного стану без урахування заборони передбаченої п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України є безпідставною, а тому в частині нарахованих процентів в порядку статті 625 ЦК України суд відмовляє за безпідставності.
Щодо комісії за обслуговування кредитної заборгованості
Позивач крім заборгованості за тілом кредиту та процентів за користування ним також заявив до стягнення комісію за видачу кредиту.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України справедливість, добросовісність та розумність належать до загальних засад цивільного законодавства.
Відповідно до частин першої статті 11 Закону України "Про споживче кредитування" після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування" умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Крім того, відповідно до частин першої, другої, пунктів 3, 5 частини третьої статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" (який відповідно до частини першої статті 11 цього ж Закону застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування") продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про: встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Під час застосування наведених норм права суд, відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування" (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування" (пункт 31.29. постанови Великої Палати Верховного Суду у від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19).
Верховний Суд у постанові від 25.01.2023 у справі № 752/4008/20 дійшов висновку, що положення пункту 4 кредитного договору (комісія) щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно у терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними, оскільки боржнику було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно.
Крім того, суд також враховує положення пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України і статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів", зокрема, щодо таких засад цивільного законодавства, як справедливість і добросовісність стосовно того, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими (частина перша статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів"), неприпустимості допущення істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду споживача (частина друга статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів") і несправедливості таких умов договору, як встановлення жорстких обов`язків споживача, коли надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця (пункт 3 частини третьої статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів") та встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором (пункт 5 частини третьої статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів").
Зі змісту пункту 2.5. кредитного договору вбачається, що ним чітко не визначено, за яку саме послугу справляється комісія, в чому вона полягає та яким чином обраховується.
За таких обставин, суд, ураховуючи положення пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування", частин першої, другої, пунктів 3, 5 частини третьої статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" та усталену практику Верховного Суду (постанови Великої Палати Верховного Суду у від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19і Верховного Суд від 25.01.2023 у справі № 752/4008/20), дійшов висновку, що положення кредитних договорів щодо розміру комісії за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними в силу закону, оскільки боржнику було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно (іншого Банк не довів), наявний очевидний дисбаланс і несправедливість умови щодо сплати комісії. А тому заявлені на їх підставі вимоги щодо стягнення заборгованості не підлягають задоволенню. Відповідно, у позові в частині вимог про стягнення 3 040 грн комісії за договором слід відмовити. Також зарахування суми у розмірі 1 160 на погашення комісії визнається безпідставним.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 Закону України "Про споживче кредитування" у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом.
За таких обставин суми у розмірі 1 160 грн і 1 260 грн (які були зараховані позивачем у якості комісії та процентів за статтею 625 ЦК України) відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 Закону України "Про споживче кредитування" підлягають зарахуванню в якості заборгованості за простроченою сумою кредиту. Відповідно до стягнення підлягає 18 580 грн (21 000 – 1 160 – 1 260) прострочена заборгованість за тілом і 13 940 гривень – за процентам. У вказаній частині суд приймає заперечення відповідача.
Висновки за результатами розгляду заяви
Отже, позовні вимоги Товариства до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню, у розмірі 32 520 грн, з яких: 18 580 грн заборгованості за тілом кредиту та 13 940 грн - проценти. У решті слід відмовити за необґрунтованістю.
Судові витрати
Питання про стягнення судового збору суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог.
Керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 49, 141, 223, 263 - 265, 354, 355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" суму заборгованості за договором № 554562-КС-001 від 29.08.2025 у розмірі 32 520 грн та 1 322,05 грн витрат зі сплати судового збору.
У решті позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення даного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне судове рішення складено та підписано 23.06.2026.
Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (код ЄДРПОУ: 41084239, місцезнаходження: м. Київ, бул. Лесі Українки, буд. 26, оф. 411).
Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 
РНОКПП НОМЕР_3 ).
Суддя           Роман ВІТЮК