УХВАЛА
08 травня 2026 року
м. Київ

справа № 524/12766/24
провадження № 61-6147ск26

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 06 березня 2025 року та постанову Полтавського апеляційного суду 
від 13 серпня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго», треті особи: виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, Полтавська обласна рада, про зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернулася д осуду з вищевказаним позовом до Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» (далі - ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго»), треті особи: виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області (далі - ВК Кременчуцької міської ради), Полтавська обласна рада, про зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 06 березня 2025 року, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 13 серпня 
2025 року, відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», треті особи: ВК Кременчуцької міської ради, Полтавська обласна рада, про зобов`язання вчинити певні дії.
01 травня 2026 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 06 березня 2025 року та постанову Полтавського апеляційного суду 
від 13 серпня 2025 року (надійшла до суду 06 травня 2026 року), у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить суд скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове про задоволення позовних вимог.
Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
У касаційній скарзі заявник заявила клопотання про поновлення процесуального строку для подачі касаційної скарги.

Клопотання обґрунтовано тим, що копію оскаржуваної постанови вона отримала 
у приміщенні суду першої інстанції 07 квітня 2026 року.

На підтвердження клопотання заявник надала копію постанови суду апеляційної інстанції, у якій вказано, що дата видачі постанови - 07 квітня 2026 року.

Дослідивши вказане клопотання, Верховний Суд дійшов висновку, що у задоволенні клопотання про поновлення строку подачі касаційної скарги слід відмовити, 
а касаційну скаргу залишити без руху з огляду на наступне.

Відповідно до Єдиного державного реєстру судових рішень постанова Полтавського апеляційного суду від 13 серпня 2025 року надіслана судом 15 серпня 2025 року, зареєстрована - 15 серпня 2025 року, забезпечено надання загального доступу - 
18 серпня 2025 року.

Отже, з 18 серпня 2025 року заявник мала можливість ознайомитися з повним текстом постанови.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. 
При цьому, заявник повинна була цікавитися рухом справи, оскільки суд апеляційної інстанції розглядав справу за її апеляційною скаргою, а згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Учасник судового процесу зобов`язаний з розумним інтервалом часу сам цікавитися провадженням у його справі, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
У рішенні від 03 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що сторони в розумні інтервали мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.
У постанові Верховного Суду від 04 листопада 2024 року у справі № 405/4689/19 (провадження № 61-1979ск24) зазначено, що особою, не повідомленою про розгляд справи (пункт 1 частини другої статті 358 ЦПК України), не можна вважати особу, яка власне ініціювала розгляд справи або судового провадження (позивача, заявника, третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору), яка скористалася своїм правом доступу до правосуддя, подала позовну заяву (заяву, скаргу), на підставі якої відкрито провадження.
Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку для подачі касаційної скарги відмовити.
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 06 березня 2025 року та постанову Полтавського апеляційного суду 
від 13 серпня 2025 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць