Справа № 570/426/26 
Номер провадження 2/570/1103/2026 

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2026 року 
Рівненський районний суд Рівненської області в особі: 

судді Красовського О.О.  
з участю: 
секретаря судових засідань Захарук Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне (в порядку спрощеного позовного провадження та в порядку заочного розгляду) цивільну справу за позовомТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СТРАХОВА ГРУПА "ОБЕРІГ" до  ОСОБА_1  про стягнення коштів, -
в с т а н о в и в :

Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» (далі – ТОВ «СГ «Оберіг», позивач), в особі представника адвоката Войціховського Антона Віталійовича, звернулось до Рівненського районного суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_1 (далі – відповідач), у якому просить стягнути з останньої грошові кошти у розмірі 24107,03 грн, суму понесених витрат на сплату судового збору у розмірі 2662,40 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8022,50 грн.
Позов обґрунтований тим, що 26.07.2024 року з вини відповідача відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі застрахованого автомобіля HONDA ACCORD, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням відповідача та автомобіля SEAT IBIZA, державний номер НОМЕР_2 . За заявою потерпілої особи власника автомобіля SEAT IBIZA Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» виплатило страхове відшкодування в сумі 18800 грн.
Позивач просить стягнути з відповідача кошти виплачені як страхове відшкодування в порядку регресу на підставі п. «в» ст. 38.1.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки відповідач керувала транспортним засобом в стані на алкогольного сп`яніння, що підтверджується змістом постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 23.08.2024.
Позивач просить стягнути з відповідача суми інфляційних втрат, трьох процентів річних від простроченої суми боргу за весь час прострочення та пеню, починаючи з шостого дня від дати досудової вимоги до дня подання позовної заяви до суду, а саме з 07.05.2025 року по 26.01.2026 року.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 16.02.2026 року відкрито провадження у справі та постановлено про здійснення її розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

Представник позивача не з`явився в судове засідання. Згідно до поданої заяви позов підтримує та просить справу розглядати без його участі. В разі неявки відповідача не заперечує щодо можливості проведення заочного розгляду справи.
Відповідачка повторно не з`явилася в судове засідання. 
Згідно до положень ЦПК України про порядок повідомлення особи про час та місце судового засідання відповідач є належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду даної цивільної справи. Крім того, на веб-сайті суду розміщується список справ, що призначені судом до розгляду, і така інформація є відкритою, загальнодоступною та зрозумілою; і при бажанні відповідач мав можливість отримати інформацію про дату і час розгляду справи. Від сторони не надходили заяви про відкладення розгляду справи чи про слухання справи без його участі. Відзив на позов до суду не подав.
Відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи.
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17). Крім того, у постанові від 10 травня 2023 року у справі № 755/17944/18 Верховний Суд зазначав, що наявна у справі довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Зазначене узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постановах: від 09 серпня 2019 року у справі№ 906/142/18, від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17.
Судова повістка повернулася з відміткою «відсутній за вказаною адресою». Тобто відповідачка є належним чином повідомленою про дату і час розгляду справи. 
ЄСПЛ також зазначив, що хоча загальна концепція справедливого судового розгляду та фундаментальний принцип змагальності провадження вимагають, щоб судові документи були належним чином вручені учаснику судового процесу, стаття 6 Конвенції не заходить так далеко, щоб зобов`язувати національні органи влади забезпечити бездоганне функціонування поштової системи (див., наприклад, згадане вище рішення у справі Лазаренко та інші, § 37, і, у контексті статті 8 Конвенції, Foley v. the United Kingdom (dec.), № 39197/ 98, 11 вересня 2001 року)».
Як зазначається у Постанові ВП ВС від 12 грудня 2024 року у справі № 990SСGС/20/24, ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію, згідно з якою відкладення розгляду справи має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі «Цихановський проти України» (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та своєчасного (без невиправданих зволікань) розгляду і вирішення справи. 
Суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін чи учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Суд вважає, що справу можливо розглянути на підставі наявних доказів, участь сторін у справі не є обов`язковою. Тому суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості проведення заочного розгляду справи.

Дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст. 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення своїх позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Обставини, встановлені при розгляді справи. 
26.07.2024 сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю HONDA ACCORD, державний номер НОМЕР_3 , VIN-код НОМЕР_4 та SEAT IBIZA, державний номер НОМЕР_5 , VIN-код НОМЕР_6 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а їх власникам було завдано матеріальних збитків.
Вина відповідача у скоєнні зазначеної вище дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановами Рівненського районного суду Рівненської області (а.с. 7 на звороті - 9).
12.08.21024 року власник автомобіля SEAT IBIZA ОСОБА_2 звернулася до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 10).
Згідно ремонтної калькуляції про оцінку автомобіля марки SEAT IBIZA, державний номер НОМЕР_5 , складений страховий акт №51292/1 від 21.08.2024 року та проведено розрахунок суми страхового відшкодування в сумі 18800,00 грн.
21.08.2024 року Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» здійснило виплату страхового відшкодування ОСОБА_2 в розмірі 18800 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №30770 від 21.08.2024 року (а.с.15 на звороті).

Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.
Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
Відносини сфері страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону).
Згідно зі статтею 6 цього Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
За змістом ст. ст. 9, 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодження чи фізичним знищенням транспортного засобу.
Судом встановлено, що 26.07.2024 року з вини ОСОБА_1 водія транспортного засобу відбулась дорожньо-транспортна пригода, тобто настав страховий випадок, в результаті якого був пошкоджений належний ОСОБА_2 транспортний засіб, а відтак у Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» виник обов`язок виплатити страхове відшкодування, тобто оцінену відповідно до Закону шкоду, згідно з умовами укладеного договору та в межах страхової суми.
За правилами п.п. 36. 1, 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.
За правилами ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви.
Відповідно до п. 36.4. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків. Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється шляхом безготівкового розрахунку.
Судом встановлено, що на підставі ст.ст. 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» за заявою ОСОБА_2 шляхом безготівкового розрахунку здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 18800 грн, шляхом перерахування коштів на її банківський рахунок.
Згідно з ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до положень п.п. «в» п. 38.1.1. ч. 38.1 ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).
Зі змісту постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 23.08.2024 року вбачається, що 26.07.2024 року о 18 год. 27 хв. в м.Рівне, вул.Льонокомбінатівська, 1водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом автомобілем «HONDA ACCORD» номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд водія проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «ALCOTEST №6820» в присутності двох свідків, результат огляду становить 2,03 проміле, що підтверджено тестом №2291 від 26.07.2024 року. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.9 (а) ПДР України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, за що підлягає притягненню до адміністративної відповідальності (а.с. 7 на звороті -8).
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином, на підставі п.п. «в» п. 38.1.1. ч. 38.1 ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у позивача виникло право регресної вимоги до винуватця дорожньо-транспортної пригоди.
Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, дослідивши і проаналізувавши зібрані у справі докази в їх сукупності, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов переконливого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині страхового відшкодування згідно зі ст. 1191 ЦК України, п.п. «в» п. 38.1.1. ч. 38.1 ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та стягнення з відповідача на користь позивача в порядку регресу сплаченого ним на користь ОСОБА_2 страхового відшкодування в розмірі 18800 грн.

Щодо стягнення інфляційних витрат, трьох відсотків річних та пені, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.
У ч. 2 ст. 536 ЦК України передбачено, що розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
З огляду на викладене, надавши оцінку наявним у матеріалах справи доказам, суд вважає, що наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, трьох відсотків річних є правильним, відтак позовні вимоги в частині стягнення з відповідача інфляційних збитків за період з 07.05.2025 року по 26.01.2025 року у розмірі 666,26 грн. та трьох відсотків річних за вищевказаний період у розмірі 409,48 грн є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.
Звертаючись до суду з позовними вимогами, ТДВ «СГ «Оберіг» просило стягнути з відповідача на користь позивача пеню у розмірі 4231,29 грн.
Однак, жодних обґрунтувань, посилань на норми законодавством, належних аргументів та доказів на підтвердження таких позовних вимог до суду позивачем не надано, відтак вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Таким чином, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача страхового відшкодування у порядку регресу у розмірі 18800 грн., трьох відсотків річних у розмірі 409,48 грн. та інфляційних втрат у розмірі 666,26 грн.

Судові витрати.
За змістом ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Згідно ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Реалізуючи своє право на отримання професійної правничої допомоги, 16 липня 2025 року між адвокатом Войцеховським Антоном Віталійовичем та позивачем було укладено договір надання професійної правничої допомоги. На виконання взятих на себе зобов`язань адвокатом здійснено аналіз документів страхової справи, надано консультації клієнту і роз`яснень з правових питань, складено позовну заяву та проведено правовий супровід вказаної справи при розгляді її судом. На підтвердження виконання зобов`язань за договором суду надано попередній (орієнтовний) розрахунок заборгованості, акт прийому-передачі наданих послуг № 51292/1 від 25.01.2026 року.
Згідно ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Саме наявність документального підтвердження витрат на правничу допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16.
Витрати на професійну правничу допомогу становлять 8022,50 грн., які представник позивача просить стягнути з відповідачки.
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суд у постанові від 08.08.2024 р. у справі № 824/268/21 зазначив, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина восьма статті 141 ЦПК України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до змісту ч. 1 та 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову на суму 19 875,74 грн., що складає 82,44 % від заявленого позову, то судові витрати (сплачений судовий збір у розмірі 2662,40 грн.) та витрати на професійну правничу допомогу підлягають до стягнення з відповідачки на користь позивачки пропорційно до задоволених позовних вимог: судовий збір – 2194,88 грн. (2662,40 х0,8244), витрати на професійну правничу допомогу – 6613 грн. 75 коп. (8022,50 х0,8244).

Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 263-265, 280 - 284 ЦПК України, суд, 

в и р і ш и в :

Позов ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СТРАХОВА ГРУПА "ОБЕРІГ"до  ОСОБА_1  про стягнення коштів - задоволити частково. 

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» грошові кошти у розмірі в розмірі 19875,74 грн та судові витрати (сплата судового збору) у розмірі 2194,88 грн, витрати на професійну правничу допомогу 6613,75 грн, а всього 28684 (двадцять вісім тисяч шістсот вісімдесят чотири) грн. 37 коп.
У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Позивач має право подати апеляційну скаргу на рішення суду безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг», (код ЄДРПОУ 39433769, адреса: вул. Васильківська, 14, м. Київ, 03040).

Відповідачка: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , мешканка АДРЕСА_1 ).

Суддя Красовський О.О.