Справа № 626/3682/25
Провадження № 1-кп/626/116/2026 

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
   
12 травня 2026 року м. Берестин
Берестинський районний суд Харківської області
в складі: головуючого -судді ОСОБА_1 
за участі секретаря ОСОБА_2 
прокурора ОСОБА_3 
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 12025221090000891 по обвинуваченню: ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Красноград Харківської області, громадянки України, студентки 2-го курсу закладу професійно-технічної освіти "Харківський професійний коледж, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.317 КК України,-
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 13 жовтня 2025 року, перебуваючи за місцем свого проживання в будинку АДРЕСА_1 , надала приміщення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 для незаконного вживання особливо небезпечної психотропної речовини. 
13 жовтня 2025 року під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 було виявлено два паперових згортки з речовиною кристалічного походження, яка містить в своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину обіг якої заборонено- PVP, скляну лампочку з отвором, частину розрізаної ручки та розрізаного маркеру, на які закріплені кришки від полімерних пляшок, на внутрішніх поверхнях яких є нашарування речовини темно-коричневого кольору, які є особливо небезпечною психотропною речовиною обіг якої заборонено- PVP, загальною масою 0,1157 грам.
У пред`явленому обвинуваченні ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнала повністю, дати пояснення погодилася. Не оспорювала факти викладені в обвинувальному акті та показала, як викладено вище, підтвердивши обставини вчиненого нею кримінального правопорушення. Просила суворо її не карати, врахувати, що вона розкаялася у скоєному. 
Суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позиції у суду відсутні. Окрім того, учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
ОСОБА_4 пояснила, що в жовтні 2025 року вона надала приміщення для вживання знайомими психотропних речовин. Під час обшуку працівники поліції вилучили речі зі слідами психотрпної речовини. Таким чином, суд прийшов до переконання, що дії обвинуваченої ОСОБА_4 необхідно кваліфікувати за ч.1 ст.317 КК України,  тобто надання приміщення з метою незаконного вживання психотропних речовин. 
При обранні виду та розміру покарання, суд приймає до уваги ступінь суспільної небезпеки скоєних кримінальних правопорушень. Відповідно до ст.12 КК України, кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.317 КК України - нетяжкий злочин. Враховуються дані про особу обвинуваченої, зокрема те, що ОСОБА_4 на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, є особою змолодого віку, студентка. 
Згідно ч.2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. 
Слід зазначити, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, суди мають суворо дотримуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які пом`якшують та обтяжують його. З врахуванням роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Обставинами, які пом"якшують покарання, згідно зі ст.66 КК України , суд вважає те, що обвинувачена розкаялася у вчиненому, яке було висловлене у критичному ставленні до своєї протиправної поведінки, визнанні винуватості та готовності нести передбачену законом кримінальну відповідальність, сприянні суду в установленні дійсних обставин вчиненого кримінального правопопрушення. Обставини, що обтяжують покарання згідно зі ст.67 КК України, не встановлені. 
Визначаючи вид та міру покарання суд керується положеннями ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
За таких обставин, враховуючи обставини справи, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність обтяжуючих обставин, особу винної, зокрема її щире каяття та вік, можливим є призначити ОСОБА_4 міру покарання в межах, встановлених в санкції статті у виді позбавлення волі, як необхідне і достатнє для її виправлення і перевиховання та запобігання вчиненню нових правопорушень. Також, суд вважає за можливе звільнити обвинувачену, з вищезазначених підстав, відповідно до ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік та з покладенням відповідно до ч.1 ст.76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Питання про речові докази та документи суд вирішить відповідно до ст.100 КПК України. Вартість витрат на залучення експертів суд рахує вірним стягнути із обвинуваченої відповідно до ст.124 КПК України. 
Керуючись ст.ст. 368-374 КПК України суд, - 
УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.317 КК України.
Призначити обвинуваченій ОСОБА_4 за ч.1 ст.317 КК України покарання у виді трьох років позбавлення волі .
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 від відбування покарання звільнити з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 рік. Згідно з ч.1 ст.76 КК України, покласти на неї наступні обов"язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. 
Речові докази по справі, передані на зберігання до камери схову Берестинського РВП ГУНП в Харківській області-знищити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати в розмірі 18719,4 грн.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Берестинський районний суд Харківської області впродовж 30 днів з дня його проголошення. 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копії вироку надати учасникам провадження: присутнім - вручити в суді, відсутнім - надіслати поштою. 

Суддя