Справа № 727/3560/26
Провадження № 2-а/727/111/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2026 року Шевченківський районний суд м. Чернівці, в складі:
головуючого судді – Слободян Г.М.
секретар судового засідання – Бабин А.О.
за участі позивача ОСОБА_1 , адвоката Андрюка А.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позову.
Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови №3793 від23 травня 2025 року про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП та закриття провадження у справі.
Обгрунтовує позовні вимоги тим, що 01.03.2026 року позивач, намагаючись розрахуватися за товар на автозаправній станції, дізнався про блокування банківських рахунків, а після звернення на гарячу лінію банку йому стало відомо, що блокування рахунків пов`язане з відкриттям виконавчого провадження щодо стягнення штрафу, накладеного постановою ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Позивач стверджує, що 15.05.2025 року його було затримано та доставлено працівниками поліції до Чернівецького обласного об`єднаного центру мобілізації за адресою: АДРЕСА_3 , де відносно нього складено протокол №1628 за ч.3 ст.210 КУпАП. Підставою доставлення, зі слів працівників поліції була відсутність у позивача військово-облікового документа. Посилається на те, що під час складання протоколу він повідомляв посадовій особі ІНФОРМАЦІЯ_2 , що недостатньо добре розуміє українську мову, оскільки проживає у прикордонній зоні з Румунією та переважно спілкується румунською мовою. Також позивач повідомляв, що є багатодітним батьком, має на утриманні сімох дітей до 18 років, у період з 18.05.2024 року по 16.07.2024 року намагався уточнити військово-облікові дані у ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак через значну кількість людей зробити це не зміг, а додатком «Резерв +» не користується. Позивач стверджує, що йому не було належним чином роз`яснено права та обов`язки, не надано реальної можливості надати пояснення, скористатися правовою допомогою, а посадові особи відповідача повідомляли йому, що буде винесено лише попередження, без накладення штрафу.
Просить визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду, поновити строк на оскарження постанови,визнати протиправною та скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 від 23 травня 2025 року №3793, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.210 та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн.
Рух справи та позиція сторін.
Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 20.03.2026 року відкрито провадження по справі.
25.03.2026 року представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , скерував на електронну адресу суду відзив на позовну заяву. Зокрема, зазначив, що відповідач позовні вимоги не визнає та просить відмовити у їх задоволенні. Посилався на те, що позивач як військовозобов`язаний був зобов`язаний у період з 18.05.2024 року по 16.07.2024 року уточнити свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг, електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста або у районному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, однак цього не зробив. Вказав і на те, що 15.05.2025 року ОСОБА_1 було доставлено представниками поліції до Чернівецького ООЦМ, де посадовою особою було складено адміністративний протокол №1628, під час складання протоколу позивачу було роз`яснено зміст статті 63 Конституції України та статті 268 КУпАП, повідомлено час, дату та адресу розгляду протоколу, а позивач отримав примірник протоколу. Відповідач посилався на те, що позивач, будучи належним чином повідомленим, не з`явився на розгляд справи 23.05.2025 року, не цікавився її результатом. Просив у задоволенні позову відмовити повністю. 
31.03.2026 року представником позивача ОСОБА_1 , адвокатом Андрюком Артемом Миколайовичем було подано відповідь на відзив. Вказав на те, що відповідач не надав жодних належних доказів надсилання чи вручення позивачу оскаржуваної постанови. Окрім цього, відповідач не спростував доводів позивача щодо того, що під час складання протоколу позивач повідомляв про недостатнє володіння українською мовою, не отримав можливості надати повні пояснення. Просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Позивач ОСОБА_1 , та в його інтересах представник, адвокат Андрюк А.М., у судовоу засіданні позов підтримали повністю та просили його задовольнити.
Представник відповідача: ІНФОРМАЦІЯ_1  в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, про поважність причин неявки суд не повідомили. У поданому до суду відзиві просив проводити розгляд справи за відсутності представника відповідача.
У відповідності до вимог частини 1 статті 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Вивчивши та дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд зважає на наступне.
Згідно ст.287 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.
Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Згідно до вимог ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Відповідно до ч. 5 ст.77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.
Суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.
Досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача.
Досліджені судом докази та застосовані норми права.
Судом встановлено, що02.03.2026 року представником позивача адвокатом Андрюком А.М. було направлено до ІНФОРМАЦІЯ_2 адвокатський запит про надання матеріалів адміністративного провадження щодо ОСОБА_1 (а.с.13).
Листом ІНФОРМАЦІЯ_2 від 05.03.2026 року за №1152/71 адвокату Андрюку А.М. повідомлено, що запит від 02.03.2026 року розглянуто та опрацьовано, і за запитом надано: копію протоколу про адміністративне правопорушення №1628 від 15.05.2025 року, на підставі якого було винесено постанову №3793 від 23.05.2025 року; копії матеріалів, що стали підставою для винесення зазначеної постанови; копію постанови №3793 від 23.05.2025 року щодо ОСОБА_1 (а.с.19-26).
Зокрема, з копії протоколу про адміністративне правопорушення серії ЧРТЦК №1628 від 15.05.2025 року вбачається, що протокол складено щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП. У протоколі зазначено, що позивач є громадянином України, одружений, має на утриманні сімох дітей, проживає за адресою: АДРЕСА_4 . У змісті протоколу зазначено, що ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним, під час дії воєнного стану протягом 60 днів, не уточнив свої облікові дані (а.19 на звороті).
З другої сторінки протоколу вбачається, що в ньому міститься запис про роз`яснення ОСОБА_1 змісту статті 63 Конституції України та статті 268 КУпАП, а також запис про повідомлення про розгляд справи 23.05.2025 року, про що свідчить підпис ОСОБА_1 (а.с.20).
З копії військового квитка серії НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має військово-обліковий документ, виданий ІНФОРМАЦІЯ_4 24.12.2007 року (а.с.2-23 на звороті). 
З копії рапорту працівника поліції від 15.05.2025 року вбачається, що ОСОБА_1 було доставлено до Чернівецького обласного об`єднаного центру мобілізації для складання протоколу та/або уточнення військово-облікових даних (а.с.25).
З копії постанови №3793 від 23.05.2025 року встановлено, що начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 полковник ОСОБА_2 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , визнав його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП, та наклав адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. (а.с.26).
Судом також досліджено заяву від 23.05.2025 року, адресовану начальнику ІНФОРМАЦІЯ_1 полковнику ОСОБА_2 , у якій зазначено, що ОСОБА_1 визнає скоєне ним правопорушення, зафіксоване у протоколі №1628 від 15.05.2025 року, не оспорює його та надає згоду на притягнення до адміністративної відповідальності за його відсутності (а.с.25 на звороті).
Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.2 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Згідно до ст. 129 Конституції України, ст.ст. 9, 77 КАС України адміністративне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Як вбачається з положень ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Європейський суд з прав людини у справі «Кобець проти України» зазначав, що відповідно до прецедентної практики при оцінці доказів суд керується критерієм «поза розумним сумнівом» та доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених.
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що встановлює вину особи.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи в цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Указом Президента України від 24.02.2022 року №69/22 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України оголошено загальну мобілізацію.
Крім того, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" указом Президента України від 24.02.2022 року, затвердженого Законом України № 2102 -IX від 24.02.2022 року введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався та продовжує діяти на даний час.
Правила військового обліку встановлені Законом України "Про військовий обов`язок та військову службу", Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", Порядком організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженим постановою КМУ №921 від 07.12.2016 року. 
За змістом цих нормативно-правових актів, військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави та ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення особовим складом у мирний час та в особливий період.
Так, відповідно до п. п. 2-3 "Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. №1487, військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо: фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Частиною 1 ст. 210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку. 
Разом з цим, частина 3 ст. 210 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.
Як вбачається з матеріалів справи, 15.05.2025 року відносно ОСОБА_1 було складено протокол серії ЧРТЦК №1628 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП.У вказаному протоколі зазначено, що ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним, під час дії воєнного стану протягом 60 днів з дня набрання чинності відповідними змінами законодавства не уточнив свої облікові дані через центр надання адміністративних послуг, електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.
Згідно до постанови №3793 від 23.05.2025 року, начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 полковник ОСОБА_2 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , визнав його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП, та наклав адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн.
У постанові №3793 від 23.05.2025 року зазначено, що позивач ОСОБА_1 не уточнив свої облікові дані через центр надання адміністративних послуг, електронний кабінет або ТЦК та СП у період з 18.05.2024 року по 16.07.2024 року.
Зі змісту протоколу вбачається, що позивачу ОСОБА_1 було роз`яснено права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, повідомлено дату, час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме 23.05.2025 року у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить підпис позивача у протоколі.
Відповідно до п. 6 Розділу II Інструкції, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються докази, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Докази, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства. Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення покладається на уповноважену особу, яка складає протокол.
Суд також враховує, що позивач є громадянином України, має паспорт громадянина України, перебуває на військовому обліку, а також підписав як протокол серії ЧРТЦК №1628 від 15.05.2025 року, так і заяву від 23.05.2025 року, що свідчить про його участь у відповідній процедурі та обізнаність із її змістом.
Відтак, посилання позивача на те, що він недостатньо володіє українською мовою, проживає у прикордонній зоні з Румунією та переважно спілкується румунською мовою, суд оцінює критично, оскільки матеріали справи не містять належних доказів того, що позивач під час складання протоколу або до моменту розгляду справи заявляв клопотання про залучення перекладача, повідомляв про неможливість зрозуміти зміст складених документів чи відмовлявся від підписання документів з мотивів нерозуміння їх змісту.
Сам по собі факт проживання особи у прикордонній місцевості не свідчить про її неспроможність розуміти українську мову або про обов`язок органу автоматично залучати перекладача за відсутності відповідного клопотання чи інших об`єктивних даних про таку необхідність.
З дослідженої судом заяви від 23.05.2025 року вбачається, що ОСОБА_1 особисто звернувся до начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 із заявою, у якій зазначив, що визнає скоєне ним правопорушення, зафіксоване у протоколі №1628 від 15.05.2025 року, тобто адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП, не оспорює його та надає згоду на притягнення його до адміністративної відповідальності за його відсутності.
При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що вказана заява містить дату - 23.05.2025 року, власноручно зазначені анкетні дані позивача та його підпис.
Суд вважає, що зазначена заява є належним письмовим доказом того, що позивач був обізнаний про наявність щодо нього адміністративного провадження, знав про складений відносно нього протокол, розумів суть інкримінованого йому правопорушення, не заперечував фактичних обставин, викладених у протоколі, та погодився на розгляд справи за його відсутності. Доводи позивача про те, що зазначена заява була підписана внаслідок введення його в оману працівниками відповідача, суд не приймає до уваги, оскільки такі твердження не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.
Зокрема, матеріали справи не містять доказів звернення позивача до правоохоронних органів із заявою про примушування до підписання заяви, введення його в оману, психологічний тиск, незаконний вплив або інші неправомірні дії посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також позивачем не надано жодних доказів того, що підпис у заяві йому не належить, що текст заяви було змінено після її підписання, або що позивач не мав можливості ознайомитися зі змістом заяви перед її підписанням.
При цьому самі лише пояснення позивача про те, що йому нібито повідомляли про можливість винесення лише попередження, без накладення штрафу, не можуть бути підставою для визнання постанови протиправною, оскільки не підтверджені іншими доказами та спростовуються письмовими матеріалами справи, зокрема заявою від 23.05.2025 року.
За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач мав підстави для розгляду справи 23.05.2025 року за відсутності позивача, оскільки позивач був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, а також окремою письмовою заявою погодився на розгляд справи без його участі.
Крім того, суд враховує, що позивач подав заяву про згоду на притягнення до адміністративної відповідальності за його відсутності саме 23.05.2025 року у день розгляду справи. Отже, він об`єктивно знав або повинен був знати про розгляд справи та можливість винесення за результатами такого розгляду постанови.
Відповідно до ст.210 КУпАП порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, вчинене в особливий період, тягне за собою адміністративну відповідальність.
Судом встановлено, що позивач є військовозобов`язаним, що підтверджується копією військового квитка серії НОМЕР_3 . Разом з цим, позивач не надав суду належних та допустимих доказів того, що у вказаний період, а саме у період з 18.05.2024 року по 16.07.2024 року, він уточнив свої військово-облікові дані у будь-який із передбачених законом способів.
Доводи позивача про те, що він нібито намагався уточнити дані у ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак не зміг цього зробити через значну кількість людей, суд оцінює критично, оскільки такі доводи не підтверджені доказами. 
Суд звертає увагу на те, що позивач не надав жодних письмових звернень, талонів, заяв, скарг, відповідей органу, показань свідків чи інших доказів того, що він реально вчиняв дії, спрямовані на виконання обов`язку щодо уточнення даних, але був позбавлений такої можливості з незалежних від нього причин.
Окрім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що наявність у позивача сімох дітей та статусу багатодітного батька також не звільняє його від обов`язку виконувати правила військового обліку, у тому числі обов`язку уточнення персональних даних у встановлений законом строк. Такі обставини можуть мати значення для вирішення питання щодо права на відстрочку від призову, однак не спростовують обов`язку перебувати на військовому обліку та виконувати правила такого обліку.
Таким чином, з урахуванням досліджених доказів суд приходить до висновку, що факт порушення позивачем ОСОБА_1 правил військового обліку підтверджується протоколом №1628 від 15.05.2025 року, рапортом працівника поліції, копією військового квитка, матеріалами адміністративної справи, постановою №3793 від 23.05.2025 року та заявою позивача від 23.05.2025 року, в якій він визнав правопорушення та погодився на притягнення до адміністративної відповідальності за його відсутності.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України обов`язок доказування правомірності рішення суб`єкта владних повноважень покладається на відповідача.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як вбачається з матеріалів справи, підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності були наявні, а істотних порушень відповідачем процедури, які б тягли скасування постанови, судом не встановлено.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
На основі повного та всебічного з`ясування обставин, дослідивши матеріали справи та беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст.210, 247, 268, 284, 289, 292, 293 КУпАП, 
ст.ст.2, 9, 77, 90, 139, 241-246, 286 КАС України, суд, -
УХВАЛИВ:
Поновити позивачу ОСОБА_1 пропущений строк на оскарження постанови №3793 від 23 травня 2025 року про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови №3793 від 23 травня 2025 року про адміністративне правопорушення – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів до Сьомого апеляційного адміністративного суду.
Повний текст судового рішення складено 12.05.2026 року.

Суддя Слободян Г.М.