Справа № 373/1523/26
Провадження № 2/373/1456/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2026 року м. Переяслав
Переяславський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді Опанасюка І.О., 
за участю:
секретаря судових засідань Бутович Я.О.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №373/1523/26 за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

встановив:
Виклад позовних вимог та заперечень.
Представник позивача Шестопал К.С. звернулась до суду з вказаним позовом та просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за Кредитним договором №1587-4688 від 11.08.2025 р., в розмірі 50803.00 гривень. Також просить стягнути судовий збір у розмірі 2662 грн 40 коп. та витрати на правничу допомогу в сумі 10000.00 грн. 
Позов обґрунтовано тим, що 11.08.2025 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 за допомогою Веб-сайту (creditkasa.сom.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, був укладений електронний договір про відкриття кредитної лінії №1587-4688.
Договір у відповідності до норм частини 1 статті 13 ЗУ «Про споживче кредитування» був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачений ЗУ «Про електронну комерцію». 
Позичальнику був наданий одноразовий ідентифікатор для підписання Кредитного договору №1587-4688 від 11.08.2025, а також підтвердження ознайомлення з Правилами та іншими супутніми документами.
Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець перерахував кошти в розмірі 15000.00 грн, однак позичальником не виконані зобов`язання за договором, кредитні кошти не повернуті та не сплачені платежі обумовлені договором. 
Позивач вказує, що відповідачем вчинено конклюдентні дії – здійснено часткову оплату за договором №1587-4688, що свідчать про прийняття умов укладеного договору, який створив для позичальника певні цивільні права та обов`язки, частину з яких було реалізовано.
05.03.2026 відповідачу направлялась вимога про дострокове повернення кредиту, на яку позичальник не відреагувала, що стало підставою для звернення до суду.
Заявлений до стягнення розмір заборгованості відповідача за кредитним договором, станом на 02.03.2026, становить 50 803 грн 00 коп., а саме: заборгованість за кредитом – 15000 грн 00 коп., заборгованість за нарахованими процентами – 26 703 грн 00 коп., заборгованість за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК – 7500 грн 00 коп., заборгованість по комісії – 1600 грн 00 коп.
Представник позивача просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
ОСОБА_1 подала до суду відзив на позов у якому не визнала позовні вимоги та зазначила, що витрати на правничу допомогу в розмірі 10000.00 грн є завищеними, не відповідають складності та обсягу виконаних адвокатом робіт. Просить відмовити в задоволенні вимог в цій частині. Просить також відмовити у стягненні комісії в розмірі 1600.00 грн та заперечує щодо розміру процентів за користування кредитом, посилаючись на положення ст.ст.1048, 1050 ЦК України.

Рух справи в суді.
Ухвалою від 25.05.2026 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, ухвала про відкриття провадження з додатками отримана відповідачем 28.05.2026.
Відзив на позовну заяву надійшов до суду 01.06.2026
В судове засідання представник позивача не з`явився, просить справу розглядати без його участі.
Відповідач в судове засідання не з`явилась.
Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України. 

Судом встановлено наступне. 
На підтвердження факту отримання відповідачем кредитних коштів у спосіб та в обсязі, зазначених в позовній заяві представник позивача надав суду копію електронного договору про відкриття кредитної лінії №1587-4688 від 11.08.2025 продукту «MiniKasa» укладеного між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 на суму 15000 грн 00 коп., строк кредитування (строк дії договору) - 365 днів із базовим періодом 21 календарних днів. Дата повернення (виплати) Кредиту 10.08.2026 року.
Договір про відкриття кредитної лінії підписаний електронним підписом позичальника, шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора A8808.
Денна процентна ставка становить 0.918 процентів.
Умови надання кредиту, його сума, дати видачі та погашення, розмір процентної ставки також вказані у Паспорті споживчого кредиту, який містить електронний підпис  ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора (одноразового паролю) A4809
Також позичальнику для ознайомлення надавались ПРАВИЛА ВІДКРИТТЯ КРЕДИТНОЇ ЛІНІЇ (надання споживчих кредитів) продукту «MiniKasa», з якими вона була ознайомлена, що підтверджується Електронним підписом Позичальника одноразовим ідентифікатором: A8808.
Відповідно до договору кредит надається позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми на банківських рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу. Кредит вважається наданим позичальнику з моменту списання грошових коштів з банківського рахунку кредитодавця за належними реквізитами для їх наступного зарахування на електронний платіжний засіб, зазначений позичальником при оформленні кредиту.
Також позичальником (відповідачем) погоджені Додатки до договору про відкриття кредитної лінії №1587-4688 від 11.08.2025: Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором № 1587-4688 (Графік платежів за Договором) та Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором № 1587-4688, які підписані електронним підписом позичальника, шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора A8808.
Суду надано довідку ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про перерахування суми кредиту №1587-4688 від 11.08.2025 року. ОСОБА_2 , в якій міститься наступна інформація: Видача коштів за кредитним договором №1587-4688 від 11.08.2025 року. Дата платежу 11.08.2025. Тип операції Видача кредиту. Платіжна система EasyPay. Платіж № 1655441821. card_mask НОМЕР_1 . Сума платежу 15000.00. 
Довідка завірена печаткою та підписом уповноваженої особи ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС».
Суду також, надано довідку завірену печаткою та підписом уповноваженої особи ТОВ «ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ», про надання інформації від 17.03.2026 Вих. № 88248165544182117032026 адресованої ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» з боку ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВАІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» із змісту якої убачається, що згідно договору з ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» №02.06.2020 від10.06.2020 року, ТОВ «ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» надає інформацію: Видача кредитних коштів за договором 15874688, 20250811, ОСОБА_2 ІПН: НОМЕР_2 , сума платежу: 15000.00, № транзакції 1655441821; дата операції: 11.08.2025, № карти: НОМЕР_3 . Статус: виконано.
В той же час, Договір №02.06.2020 від 10.06.2020 року укладений між ТОВ «ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» та ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», на який міститься посилання у довідці про надання інформації від 17.03.2026 – суду не надано.
05.03.2026 з боку ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» на адресу ОСОБА_1 направлялась вимога про дострокове повернення кредиту Вих. № 1587-4688, електронний примірник якої надано суду. 
Суду надано детальний розрахунок заборгованості за договором №1587-4688 від 11.08.2025, станом на 02.03.2026, за яким заборгованість за кредитним договором становить 50 803 грн 00 коп., а саме: заборгованість за кредитом – 15000 грн 00 коп., заборгованість за нарахованими процентами – 26 703 грн 00 коп., заборгованість за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК – 7500 грн 00 коп., заборгованість по комісії – 1600 грн 00 коп.

Норми права, які застосовуються судом.
Відповідно до вимог статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до статті 12 ЦПК України. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення усіх процесуальних прав та обов’язків, передбачених законом.
За нормою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).
Відповідно до положень статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» ( в редакції, яка була чинна на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір ? це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Положеннями статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з вимогами статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини 1 статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
За приписами частини 1 статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Тому, посилання представника позивача на те, що після надходження додаткових доказів від товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» їх невідкладно буде направлено до суду, судом не приймається, оскільки всі докази щодо укладення договору позики позикодавцем (первісним кредитором) мали бути передані позивачу (фактору, новому кредитору).
За правилами статті 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Частиною першою статті 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. 
Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.
Одночасно із цим, згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України з урахуванням положень статей 526, 527, 530 ЦК України, кредитор має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором.
Статтями 12, 13, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Висновки суду.
Предметом доказування у справах про стягнення заборгованості за кредитним договором (договором позики), укладеним за допомогою електронних засобів, складають такі обставини: факт укладення цього договору, а також факт перерахування позикових коштів позичальнику в сумі, що відповідає умовам договору. 
Кредит отриманий ОСОБА_1 за Договором кредитної лінії №1587-4688 від 11.08.2025 є споживчим. 
Кредитний договір був укладений в електронному вигляді відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».
В даній справі Договір кредитної лінії №1587-4688 від 11.08.2025 підписано позичальником (відповідачем) шляхом накладення електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора A8808.
Укладення Кредитного договору здійснене в електронній формі в особистому кабінеті ОСОБА_1 , що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства, доступ до якої забезпечений відповідачу через сайт або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.
Отже, Договір був укладений в електронній формі, який відповідно до ст. 207 ЦК України та Закону України "Про електронну комерцію" прирівнюється до письмової форми, а укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача.
Під час укладення Договору №1587-4688 від 11.08.2025 сторонами було досягнуто згоди з усіх його істотних умов, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору на таких умовах, шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 
Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21), від 14.06.2022 по справі № 757/40395/20-ц.
В той же час, факт укладення кредитного договору (позики) не може бути встановлено судом без встановлення факту перерахування грошових коштів позичальнику. Доказування факту перерахування позикових коштів здійснюється, як правило, за допомогою первинних фінансових документів (чеки, платіжні доручення, меморіальні ордери, виписки з банківських рахунків, з яких або на які було перераховано грошові кошти тощо).
Відповідно до Закону України «Про платіжні послуги» належними доказами передання коштів в межах надання платіжної послуги є розрахункові документи: платіжна інструкція, квитанція (паперова або електронна), касовий чек, а також виписка з банківського рахунку. При цьому, згідно Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», такі документи мають відповідати вимогам для первинних документів.
Надані суду довідки ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про перерахування суми кредиту №1587-4688 від 11.08.2025 року та ТОВ «ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ», про надання інформації від 17.03.2026 Вих. № 88248165544182117032026, не є платіжними інструкціями не містить обов`язкових реквізитів, які передбачені Положенням про організацію бухгалтерського обліку в банках України №75 від 04.07.2018, як-то відомостей про кредитний договір за яким відбувалось перерахування кредитних коштів (чіткого формулювання призначення платежу), не містить даних про особу, якій перераховувались кошти, повних даних, рахунку на який здійснювалось перерахування у форматі IBAN (UA), також не є, квитанціями, касовими чеками, виписками з банківського рахунку, оскільки не містять обов`язкових реквізитів передбачених законом, а отже не є доказами передання коштів в межах надання платіжної послуги за договором, в розумінні Закону України «Про платіжні послуги» та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Одночасно із цим, якщо особа, схвалює даний правочин своїми наступними діями, суд задовольняє позов про стягнення боргу за таким кредитним договором.
Під схваленням правочину можуть розумітися будь-які дії, спрямовані на виконання укладеного правочину, в тому числі повна або часткова оплата товарів (робіт, послуг), їх приймання для використання, реалізація інших прав та обов`язків відповідно до укладеного правочину.
Відповідач у відзиві на позов не заперечила щодо здійснення часткової сплати за кредитним договором та не заперечила щодо отримання нею кредитних коштів, вказавши лише про неспіврозмірність заявлених витрат на правову допомогу, завищену суму відсотків та безпідставність комісії. 
Отримання кредитних коштів та часткова сплата за кредитним договором не оспорюються відповідачем.
Отже, отримавши кредитні кошти та сплачуючи кредит, відповідач вчинив конклюдентні дії, що свідчать про прийняття укладеного Кредитного договору, який створив для нього певні цивільні права та обов`язки, частину з яких було реалізовано.
Це відповідає правовій позиції Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду викладеній у Постанові від 23.12.2020 по справі №127/23910/14-ц, а саме: «Часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу».
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження №12-161гс19) зазначено, що: "визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (у цьому випадку - зроблений позивачем розрахунок заборгованості), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю бо частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду".

Щодо розміру заборгованості яка заявлені позивачем до стягнення, суд зазначає наступне.
Заборгованість за тілом кредиту в розмірі 15 000,00 гривень, підтверджена матеріалами справи та не оспорюється відповідачем.
За змістом пункту 17 Розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про споживче кредитування» за період з 24.12.2023 до 21.04.2024 максимальний розмір денної процентної ставки за договором споживчого кредиту не може перевищувати 2,5%; за період з 22.04.2024 до 19.08.2024 не може перевищувати 1,5%, а з 20.08.2024 не може перевищувати 1% денної процентної ставки.
Денна процентна ставка за Договором №1587-4688 від 11.08.2025 року становить 0.918 процентів, що відповідає вимогам Закону України «Про споживче кредитування» .
Проценти за користування кредитом нараховувались відповідно до умов Договору №1587-4688 від 11.08.2025 року та в межах строку його дії, як проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором у відповідності до ч. 1 ст. 1048 ЦК України.
Денна ставка за процентом за користування кредитом складає 0.918% від суми кредиту за кожен день користування кредитом.
Проценти нараховані в межах дії Договору за період 360 днів.
Загальна заборгованість за процентами за договором №1587-4688 від 11.08.2025 року становить 29553.00 грн. Відповідачем сплачено 3500.00 грн.
Отже, залишок заборгованості за нарахованими процентами – 26 703 грн 00 коп., суд вважає підтвердженим, та таким, що підлягає до стягнення з відповідача. 

Щодо заборгованість за процентами річних – 7500 грн 00 коп., яка заявлена до стягнення в силу положення ст. 625 ЦК України, суд зазначає наступне.
Конструкція ст. 625 ЦК України визначає два самостійні елементи компенсації за прострочення грошового зобов`язання: 3% річних від простроченої суми та індексація боргу відповідно до встановленого індексу інфляції.
Оцінюючи аргументи викладені в позові, щодо можливості стягнення заборгованості з відповідача із застосуванням ст. 625 ЦК України, суд роз`яснює, що застосування ст. 625 ЦК під час воєнного стану можлива із диференціацією залежно від виду договору.
Законодавець запровадив захист для позичальників у кредитних і позикових відносинах через встановлення спеціального мораторію, який введений Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15.03.2022 №2120-ІХ, серед іншого, внесені зміни до розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК України та доповнено його пунктом 18 наступного змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)».
Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється:
1) у періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування;
2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, договір про споживчий кредит, тобто договори, відповідно до яких позичальнику було надано кредит(позику)банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем);
3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання(невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Темпоральні межі мораторію: дія мораторію розпочинається з 24 лютого 2022 року (дата введення воєнного стану) та триває протягом періоду дії воєнного стану плюс 30 днів після його припинення або скасування.
Тобто, саме за не виконання грошового зобов`язання за договором кредиту або позики позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України на період дії воєнного стану.
Аналогічний правовий висновок, щодо аналізу пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, викладений у постанові Верховного Суду від 12.06.2024 у справі №910/10901/23, який, відповідно до положень частини 4 статті 263 ЦПК України, судом застосовується під час ухвалення судового рішення у подібній справі.
Згідно правового висновку, що викладений у постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року в справі №706/68/23 (провадження № 61-8279св23), дія пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України розповсюджується на кредитний договір.
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. В подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і не скасований на час розгляду судом даної справи.
У такий спосіб, хоча умовами кредитного договору (оферти) сторони і обумовили нарахування та сплату позичальником неустойки в силу положень статті 625 Цивільного кодексу України, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання, проте пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України позичальники, у період воєнного стану, звільняються від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання), в тому числі, і в кредитних зобов`язаннях.
Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за процентами річних – 7500 грн 00 коп грн 00 коп. задоволенню не підлягають.

Щодо стягнення комісії за видачу кредиту в розмірі 1600 гривень 00 копійок, суд зазначає наступне.
Наявність такої комісії вимагає зазначення в кредитному договорі переліку додаткових та супутніх фінансових послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням/поверненням кредиту, що надаються позичальнику, адже само по собі надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України є обов`язком банку/фінансової установи, й виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09.12.2019 в справі №524/5152/15 (провадження №61-8862сво18) зазначив, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.
У постанові Верховного Суду від 10.01.2024 у справі №727/5461/23 (провадження № 61-17096св23) зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення кредитного договору, щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч.1 та ч.2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування».
Отже, умови договору про сплату комісії саме за надання кредиту, тобто за дії, які кредитодавець здійснює на власну користь, є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, та мають наслідком істотний дисбаланс договірних прав і обов`язків та погіршення становища споживача, що за своєю природою є дискримінаційними.
Відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).
Визнання судом нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, оскільки нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його укладення.
Відповідно до частин 1-2, 5, 8 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача.
В даному випадку, встановлена комісія за надання кредиту є невиправданим платежем, отже, така умова договору порушує публічний порядок, та є нікчемною.
Ураховуючи вищенаведене, суд відмовляє в позовних вимогах про стягнення комісії.

Вирішення судових витрат.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що судові витрати по справі складаються з судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду в сумі 2662 грн 40 коп. та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн.
Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Стосовно заявлених до стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 2 ст. 133 ЦПК України).
Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22 вказав, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт.
У відзиві ОСОБА_1 заперечила щодо розміру витрат на правничу допомогу, вважає їх завищеними та такими що не відповідають складності та обсягу виконаних адвокатом робіт
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
В той же час, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04, п.269).
Витрати на правову допомогу позивач підтверджує Договором про надання правничої допомоги Б/Н від 08 квітня 2026 року; додатковою угодою до Договору про надання правничої допомоги Б/Н від 08 квітня 2026 року, датованою 28 квітня 2026 року; 
Суд звертає увагу, що сума витрат на правову допомогу не деталізована, що позбавляє можливості перевірити ці витрати в контексті їх обґрунтування.
Враховуючи, що дана справа про стягнення заборгованості за кредитним договором є малозначною, ціна позову не перевищує ста прожиткового мінімуму для працездатних осіб, незначні обсяги виконаної адвокатом роботи, виходячи з принципів пропорційності, співмірності, розумності, суд дійшов висновку про те, що з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн 00 коп., які підлягають присудженню до стягнення з відповідача на користь позивача.
Частиною 1 статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Матеріалами справи підтверджено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору в розмірі 2662 гривень 40 копійок.
Виходячи з того, що вимоги позивача задоволено судом на 82,08%, з урахуванням приписів пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору підлягають відшкодуванню пропорційно розміру задоволених вимог, а саме 2185 грн 50 коп. 
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 19, 80, 81, 141, 211, 263-265, 268, 273, 274, 279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за Договором кредитної лінії №1587-4688 від 11.08.2025 в розмірі 41703 (сорок одна тисяча сімсот три) гривень 00 копійок, з яких : 15000 (п`ятнадцять тисячі) гривень 00 коп.- заборгованість за сумою кредиту; 26 703 (двадцять тисяч сімсот три) гривні 00 копійок – заборгованість за відсотками за користування позикою.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» судові витрати у розмірі 2185 (дві тисячі сто вісімдесят п`ять) гривень 50 копійок.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.
В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
позивач – ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» місцезнаходження: бульвар Лесі Українки, 26, офіс 407, м. Київ, 01133; код ЄДРПОУ 38548598;
відповідач – ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: 
АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя І. О. Опанасюк