29.06.2026 
Справа № 482/412/26 
Номер провадження 3/482/194/2026 

ПОСТАНОВА
Іменем України
29 червня 2026 року місто Нова Одеса

Суддя Новоодеського районного суду Миколаївської області Кічула В.М., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП не відомий, громадянина України, місце роботи не відоме, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,- 

встановив:
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 594735, 01.11.2025 року о 09 год 40 хв в м. Нова Одеса ОСОБА_1 керуючи мотоциклом KOVI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на перехресті вул. Центральна та вул. Соборна, не врахував дорожньої обстановки, відповідно до висновку судового експерта ОНДІСЕ номер 5077-34-25 від 05.12.2025 року перевищив дозволену максимальну швидкість руху у населеному пункті та здійснив зіткнення з автомобілем FORD, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який здійснював поворот ліворуч, внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. 
Дії ОСОБА_1 працівниками поліції кваліфіковано за ст. 124 КУпАП, як порушення п. 12.1 Правил дорожнього руху.
21.04.2026 року у судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, пояснивши, що вказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини саме ОСОБА_2 , яка не надала йому переваги у русі при здійснені повороту ліворуч. Вказав, що їхав із дозволеною швидкістю руху та із дотриманням вимог ПДР, однак автомобіль FORD виїхав на його смугу руху раптово, у зв`язку з чим він навіть не встиг зреагувати.
Захисник ОСОБА_1 — адвокат Бойченко Г.А. у судовому засіданні 21.04.2026 року просив про визнання висновку експерта № 5077-34-25 від 05.12.2025 року недопустимим доказом.
У своєму клопотанні захисник вказав, що вказаний висновок експерта містить суперечності щодо пріоритетності ПДР та фактору обмеженої оглядовості. Крім того зазначив, що вихідні дані, які було надано стороною потерпілої, для проведення експертизи було зібрано самим представником потерпілої, зокрема, здійснено огляд та заміри ділянки без відповідних на те повноважень. При цьому не відомо якими засобами вимірювальної техніки користувався представник потерпілої, та якими установчими програмами він користувався під час визначення часу руху водія мотоциклу.
Представник потерпілої ОСОБА_2 — адвокат Прокоф`єв М.М. у судовому засіданні 21.04.2026 року вказав, що КУпАП не забороняє потерпілому долучати свої докази до справи про адміністративне правопорушення, заміри проводилися безпосередньо на місці події, а експертиза проводилася на підставі відеозапису, який було витребувано від поліції та Миколаївської міської ради. Вважає висновок експерта допустимим доказом.
Потерпіла ОСОБА_2 у судовому засіданні 21.04.2026 року вказала, що ДТП трапилося не з її вини, оскільки на момент здійснення маневру вона бачила мотоцикл, однак він був далеко, і якби він їхав із дозволеною швидкістю, ДТП би не трапилося.
29.06.2026 року учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явилися, від представників особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та потерпілої надійшли заяви про розгляд справи без їх участі.
У відповідності до вимог КУпАП, неявка учасників справи у судове засідання не являється перешкодою для її розгляду.
Вивчивши та оцінивши матеріали справи, суд дійшов наступного.
Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Пунктом 12.1 Правил дорожнього руху встановлено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Диспозицією ст. 124 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Таким чином, об`єктом правопорушення за ст. 124 КУпАП є суспільні відносини в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Об`єктивна сторона даного правопорушення передбачає обов`язкове спричинення пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, у зв`язку із чим додатковим обов`язковим об`єктом даного виду правопорушення є також суспільні відносини у сфері власності.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з вимогами ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Зі змісту вказаної норми слідує, що протокол про адміністративне правопорушення як документ, що засвідчує факт неправомірних дій та є одним з основних джерел доказів, складається за встановленою формою і має містити всі дані, необхідні для вирішення адміністративної справи, зокрема, про суть правопорушення (всі необхідні елементи складу адміністративного правопорушення), спричинену матеріальну шкоду, а також про потерпілих.
Предмет судового розгляду обмежений обставинами, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення та які визначають його суть.
Згідно положень статті 245 КУпАП завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
За правилами статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (частини 1, 2 статті 251 КУпАП).
Разом із протоколом про адміністративне правопорушення до суду надано висновок експерта Миколаївського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз № 5077-34-25 автотехнічного експертного дослідження обставин та механізму ДТП від 05.12.2025 року, відповідно до змісту якого його проведення було ініційовано адвокатом Прокоф`євим М.М.
Так, судовим експертом при проведенні зазначеної експертизи було взято до уваги, зокрема, покази ОСОБА_2 та відеозапис з камери відеоспостереження, де експертом встановлено: «Адвокатом було здійснено виїзд на місце ДТП, де проведено звичайний замір відстані між двома кутами двох бордюрів...... та порівнюючи ці значення з отриманими відеозаписами з камер відео фіксації, які було детально оглянуто в тому числі методом покадрової розбивки відеозапису...».
Відповідно до ч. 1 ст. 273 КУпАП, експерт призначається органом (посадовою особою), у провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, у разі коли виникає потреба в спеціальних знаннях, у тому числі для визначення розміру майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, а також суми грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, які підлягатимуть конфіскації.
У рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом.
У рішеннях у справах «Балицький проти України», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» ЄСПЛ застосував різновид доктрини «плодів отруйного дерева», яка полягає в тому, що визнаються недопустимими не лише докази, безпосередньо отримані з порушеннями, а також докази, яких не було б отримано, якби не було отримано перших. Таким чином, допустимі самі по собі докази, отримані за допомогою відомостей, джерелом яких є недопустимі докази, стають недопустимими.
Також, виходячи зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 594735 від 18.02.2026 року, його було складено на підставі висновку експерта ОНДІСЕ номер 5077-34-25 від 05.12.2025 року. При цьому, відповідно до наданих суду матеріалів, працівниками поліції кримінальне провадження по даному факту не відкривалося (з моменту вчинення ДТП та до моменту складання протоколу пройшло більше трьох місяців), жодних дій, направлених на встановлення винних осіб, в рамках справи не проводилося, в тому числі, шляхом проведення судових експертиз. Матеріали справи також не містять пояснень ОСОБА_1 , а також свідків чи очевидців описаної в протоколі події.
Тому, виходячи з того, що експерт призначається органом (посадовою особою), у провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення (ч. 1 ст. 273 КУпАП), обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення (ч. 2 ст. 251 КУпАП), а тому вказаний висновок експерта суд вважає недопустимим доказом, оскільки він отриманий у непередбаченому законом порядку.
Також судом досліджено інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
Зокрема суд звертає увагу на те, що отримані представниками поліції 01.11.2025 року від потерпілої ОСОБА_2 пояснення різняться із поясненнями, наданими нею у судовому засіданні 21.04.2026 року.
Так, 01.11.2025 року потерпіла пояснювала, що почала здійснювати поворот ліворуч задля уникнення зіткнення із сірим автомобілем, який стояв на зустрічній смузі, і в цей момент у неї була обмежена оглядовість. Коли ледве виїхала на зустрічну смугу, оглядовість уже була відкрита, і вона виявила мотоцикл, який рухався на великій швидкості, через яку не вдалося уникнути зіткнення.
Натомість, у судовому засіданні 21.04.2026 року, потерпіла ОСОБА_2 вказала, що на момент здійснення маневру ліворуч, вона бачила мотоцикл, однак він був далеко, і якби він їхав із дозволеною швидкістю, ДТП би не трапилося.
Допитаний в судовому засіданні 21.04.2026 року в якості спеціаліста, експерт К. Стаканов, яким було надано висновок експерта ОНДІСЕ № 5077-34-25 від 05.12.2025 року, додатково пояснив, що при проведенні експертизи ним брались вихідні дані, які були надані для експертизи. Зокрема вказав, що аналіз відеозапису проводився замовником, і ці дані використовувались експертом; самого відеозапису експерт не досліджував, оскільки це не входило в його компетенцію; отримані представниками поліції 01.11.2025 року від потерпілої ОСОБА_2 пояснення експерту не надавалися; на запитання чи міг водій автомобіля FORD об`єктивно оцінити швидкість мотоцикла, перед здійсненням маневру, експерт не відповів, вказавши, що це залежить від особи та навиків водія автомобіля FORD.
Із дослідженого відеозапису з камер спостереження судом встановлено, що при наближенні автомобіля FORD до перехрестя, на ньому уже стояв сірий автомобіль, пропускаючи зустрічний транспорт, для здійснення повороту. Автомобіль FORD наблизившись до вказаного сірого автомобіля почав відразу маневр повороту ліворуч, не здійснивши зупинки задля переконання у безпечності маневру, та виїхав на смугу зустрічного руху, де в цей час рухався мотоцикл під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого відбулося зіткнення.
Дослідивши усі наявні матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що у ній відсутні належні і допустимі докази того, що саме дії водія ОСОБА_1 , зокрема перевищення ним швидкості руху, призвели до ДТП і що такі дії знаходились у прямому причинному зв`язку із подією ДТП.
На думку суду, досліджені у сукупності докази та пояснення експерта не підтверджують перевищення швидкості руху мотоцикла під керуванням ОСОБА_1 .
Вищевказані докази, які надані до суду органом, уповноваженим на складання протоколу про адміністративне правопорушення, та іншими учасниками справи, не можуть забезпечити такий рівень доказування, який би не залишав жодних розумних сумнівів доведеності вини ОСОБА_1 в порушенні вимог п. 12.1 ПДР.
Між тим, вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення повинна бути доведена поза розумним сумнівом.
Тобто, дотримуючись засад змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст.ст. 251, 255 КУпАП, особи, які уповноважені на складання протоколу про адміністративне правопорушення, та збір доказів, мають довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення, за встановленими обставинами якого відносно неї складено протокол.
В цьому разі стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, які є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було учинено і особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні цього правопорушення.
Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надав орган, який склав протокол про адміністративне правопорушення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.
При вирішенні питання щодо доведеності вини особи у скоєнні правопорушення, в тому числі й адміністративного, слід виходити з положень ст. 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь.
Такий підхід до тлумачення норм, в тому числі, адміністративного законодавства, відповідає контексту рішення Європейського Суду від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява №7460/03), в якому зазначено, що адміністративне правопорушення має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів доведеності вини обвинуваченого.
Отже, стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено Європейським Судом й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява №16347/02).
За таких обставин, проаналізувавши надані докази, які містяться в матеріалах адміністративної справи в їх сукупності, суддя вважає, що вина водія ОСОБА_1 у справі щодо порушення ним вимог п. 12.1 ПДР, і як наслідок, зіткнення транспортних засобів, не доведена поза розумним сумнівом, оскільки відсутні беззаперечні, належні та допустимі докази на підтримку такої версії.
Таким чином, у ході дослідження доказів виникли обґрунтовані сумніви щодо доведеності вини водія ОСОБА_1 за обставин, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.
Недоведеність цих обставини свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП є підставою для закриття адміністративного провадження.
З огляду на викладене вище суддя вважає, що обставини справи, встановлені на підставі наявних доказів, не забезпечують такий рівень доказування, який не залишає розумних сумнівів у доведеності факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, тобто - порушення вимог пункту 12.1 Правил дорожнього руху, та як наслідок - наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, у зв`язку із чим провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП, суддя,-

постановив:
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 594735 від 18.02.2026 року.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. 
Апеляційна скарга подається до Миколаївського апеляційного суду через Новоодеський районний суд Миколаївської області.

Суддя В.М. Кічула