Справа № 159/1274/26
Провадження № 2-о/159/92/26

КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 червня 2026 року м. Ковель 

Ковельський міськрайонний суд Волинської області у складі
головуючого судді - Смалюх Р.Я.,
за участю: 
секретаря судового засідання - Клевецької О.М.,
заявників - не з`явились,
представника заявника - ОСОБА_1 (відеоконференція),
представника заінтересованої особи - Криси А.В. (відеоконференція),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , від імені яких діє представник ОСОБА_4 , заінтересована особа - Ковельський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Ковельському районі Волинської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про встановлення фактів народження малолітніх дітей,

встановив:
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (далі – заявники), від імені яких діє представник ОСОБА_4 , звернулися до Ковельського міськрайонного суду Волинської області із заявою про встановлення фактів народження малолітніх дітей. Просять встановити факт народження ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Швайнфурт (Федеративна Республіка Німеччина), та ОСОБА_6 , яка народилася у ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Вюрцбург (Федеративна Республіка Німеччина), а також внести відповідні відомості до актових записів про народження дітей, зазначивши заявників їхніми батьками.
Заявники свої вимоги обґрунтовують тим, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07.05.2011. У зв`язку з військовою агресією рф у 2022 році вони виїхали на проживання до Федеративної Республіки Німеччина (далі - ФРН), де у них народилося двоє дітей. Факт народження дітей був зареєстрований компетентними органами ФРН, діти набули громадянство України. Однак, з метою державної реєстрації народження дітей в Україні заявники звернулася до Генерального консульства України в Мюнхені та отримала письмову відмову від 02.02.2026 № 61222/19-091-13173 з посиланням на відсутність правових підстав для внесення відомостей до реєстру на підставі іноземних свідоцтв про народження. 
Заявники вказують, що медичний документ встановленої в Україні форми №103/о їм не видавався та об`єктивно не міг бути ними отриманий, оскільки діти народилися у ФРН. 
На думку заявників, відсутність актового запису в Україні позбавляє дітей можливості повноцінно реалізовувати свої права як громадян України, зокрема отримувати національні документи та доступ до послуг. 
На обґрунтування своїх вимог заявники посилаються на частину першу статті 7 Закону України «Про громадянство України», статті 18, 293, пункт 7 частини першої статті 315, статті 315-319 ЦПК України, частину четверту статті 49 ЦК України, частину четверту статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», підпункт «а» пункту 2 глави 1 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, частину першу статті 134 СК України, а також на постанову Верховного Суду від 31.01.2024 у справі № 643/1873/23, зазначаючи, що наявність іноземного свідоцтва не є перешкодою для встановлення факту судом України.

20.03.2026 від заінтересованої особи — Ковельського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Ковельському районі Волинської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі - Ковельський відділ ДРАЦС) надійшли письмові пояснення, в яких відділ заперечує проти задоволення заяви. 
Заперечення обґрунтовані тим, що факти народження дітей вже офіційно підтверджені свідоцтвами про народження, виданими компетентними органами ФРН у 2022 та 2025 роках, а тому повторному чи додатковому встановленню не підлягають. Законодавством України не передбачено процедури "перереєстрації" факту народження, вже зареєстрованого іноземною державою. 
Посилання заявників на неможливість реєстрації через відсутність довідки за формою № 103/о є безпідставним, оскільки законодавство дозволяє реєстрацію на підставі легалізованого медичного документа іншої держави. 
Заінтересована особа наголошує, що права дітей не порушені, оскільки вони вже зареєстровані громадянами України та їм виготовлено закордонні паспорти. 
Також вказує на некоректність застосування заявниками практики Верховного Суду у справі № 643/1873/23, оскільки вона стосувалася документів, виданих рф, з якою розірвано міжнародні договори. 
На обґрунтування своєї позиції заінтересована особа посилається на статтю 19 Конституції України, статтю 144 Сімейного кодексу України, статтю 49 Цивільного кодексу України, статті 2, 3, 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», пункт 1 розділу II, пункт 7 глави 1 розділу II, підпункт «г» пункту 2 глави 1 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, пункт 7 Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, статті 13, 22 Закону України «Про міжнародне приватне право», а також відповідні норми ЦПК України.

Ухвалою від 06 березня 2026 року суд відкрив провадження у вказаній справі, розгляд справи призначив у судовому засіданні 23.04.2026, яке не відбулося, справу призначено у судовому засіданні 29.05.2026
У судовому засіданні 29.05.2026, яке проводилось у режимі відеоконференції, представник заявників підтримав заяву з підстав, викладених у ній, та просив її задовольнити в повному обсязі.
Представник заінтересованої особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції проти задоволення заяви заперечував, підтримав позицію, викладену в письмових поясненнях, просив відмовити у задоволенні заяви повністю.
Верховний Суд у своїх постановах від 13 листопада 2020 року у справі № 359/5348/17 (провадження № 61-18620св19) та від 8 грудня 2021 року у справі № 369/10161/19 (провадження № 61-3468св21) наголосив, що якщо учасники судового процесу, зокрема сторони чи їхні представники, не з`явилися на судове засідання, але суд дійде висновку, що наявних матеріалів достатньо для ухвалення законного та обґрунтованого рішення, розгляд справи може бути завершено без її відкладення. Основним критерієм для відкладення справи є не відсутність сторони або її представника, а неможливість вирішення спору в межах відповідного судового засідання.
У цій справі суд вважає, що наявних матеріалів достатньо для прийняття законного та обґрунтованого рішення, тому вирішення заяви може відбутися без відкладення розгляду справи.
У судовому засіданні суд перейшов до стадії прийняття судового рішення та повідомив учасників справи, що повний текст судового рішення буде проголошено у судовому засіданні 04.06.2026, у зв`язку з цим оголосив перерву.

Вислухавши пояснення представників учасників справи, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи суд встановив такі обставини.
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07.05.2011 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 .
Під час перебування заявників на території Федеративної Республіки Німеччина у них народилося двоє дітей: син ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Швайнфурт та дочка ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Вюрцбург.
Факт народження вказаних дітей був офіційно зареєстрований компетентними органами Федеративної Республіки Німеччина, що підтверджується:
- ОСОБА_5 - копією свідоцтва про народження (реєстраційний номер НОМЕР_2 від 24.05.2022), виданим відділом РАЦС м. Швайнфурт ФРН, з проставленим апостилем та перекладом ;
- ОСОБА_6 - копією свідоцтва про народження (реєстраційний номер 3541/2025 від 27.02.2025), виданим відділом РАЦС м. Вюрцбург ФРН, з проставленим апостилем та перекладом.
Крім того, суд встановив, що діти набули громадянства України, що підтверджується Довідкою про реєстрацію особи громадянином України від 08.07.2022 № 536/1-130-22 (виданою ГК України у Франкфурті-на-Майні) відповідно до якої ОСОБА_5 є громадянином України та Довідкою про реєстрацію особи громадянином України від 22.01.2026 № 536-70 (виданою ГК України в Мюнхені) відповідно до якої ОСОБА_6 є громадянкою України. 
На підставі вказаних довідок дітям були оформлені та видані паспорти громадян України для виїзду за кордон НОМЕР_3 від 18.12.2023 та GM035060 від 10.07.2025, відповідно.
02.02.2026 Генеральне консульство України в Мюнхені листом № 61222/19-091-13173 відмовило заявнику у державній реєстрації народження дітей з тих підстав, що чинне законодавство України не передбачає внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян на підставі іноземних свідоцтв про народження щодо фактів, які вже зареєстровані іноземною державою.

Надаючи правову оцінку правовідносинам у яких заявлені вимоги, суд зазначає таке.
Відповідно до частини першої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з пунктом 7 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.
Відповідно до частини четвертої статті 49 Цивільного кодексу України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону.
Згідно з частиною першою статті 13 Закону України «Про міжнародне приватне право» документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.
Аналогічна норма закріплена у пункті 8 глави 1 “Загальний порядок державної реєстрації актів цивільного стану ” Розділу ІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5 (далі - Правила). Відповідно до вказаного пункту, документи, видані компетентними органами іноземних держав на посвідчення актів цивільного стану, здійснених поза межами України за законами відповідних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України.

Оцінюючи доводи заявників щодо об`єктивної неможливості зареєструвати народження дітей в Україні через відсутність медичного свідоцтва про народження (форми №103/о), суд відхиляє їх як необґрунтовані. 
Як вірно зауважила заінтересована особа, відповідно до підпункту «г» пункту 2 глави 1 Розділу ІІІ Правил, підставою для проведення державної реєстрації народження є, зокрема, медичний документ, виданий компетентним суб`єктом іншої держави, що підтверджує факт народження, належним чином легалізований. 
Відтак, заявники не були позбавлені первинного права здійснити реєстрацію в консульських установах України на підставі іноземного медичного документа, однак вони самостійно обрали шлях державної реєстрації фактів народження дітей саме в компетентних органах ФРН.

Щодо доводів заявників про порушення прав дітей через відсутність актового запису в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян України, суд зазначає таке. 
Свідоцтва про народження дітей видані компетентними органами ФРН, на них проставлено апостиль та здійснено нотаріально засвідчений переклад українською мовою. 
Згідно з положеннями Гаазької Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів від 05.10.1961 (учасницями якої є як Україна, так і ФРН) такі документи не потребують додаткового підтвердження і мають повну юридичну силу на території України. 
Більше того, матеріалами справи підтверджується, що на підставі цих німецьких свідоцтв про народження діти заявників були офіційно зареєстровані громадянами України та їм виготовлені паспорти громадян України для виїзду за кордон. 
Відтак, їхні особисті немайнові та майнові права, право на громадянство та ідентифікацію повною мірою реалізовані та захищені. Заявниками не наведено жодного конкретного факту відмови державними органами України у наданні дітям адміністративних, соціальних чи медичних послуг саме через наявність іноземного свідоцтва про народження.

Суд також відхиляє посилання представника заявників на постанову Верховного Суду від 31.01.2024 у справі № 643/1873/23 як на підставу для задоволення заяви. Суд погоджується із запереченнями заінтересованої особи про те, що зазначена судова практика не є релевантною до спірних правовідносин. У вказаній справі Верховний Суд розглядав питання встановлення факту народження дитини на території російської федерації - держави-агресора, з якою Україна розірвала дипломатичні відносини та зупинила дію міжнародних договорів про правову допомогу (зокрема, Мінської конвенції). 
У зв`язку з цим, документи, видані в рф, не можуть бути належним чином легалізовані (апостильовані) та визнані в Україні, що створює стан правової невизначеності та є підставою для судового встановлення факту. 
Натомість, у даній справі народження дітей відбулося на території Федеративної Республіки Німеччина, документи видані її легітимними органами, належним чином засвідчені апостилем та беззаперечно визнаються Україною.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України). 
Так, у постанові Верховного Суду від 10 вересня 2025 року у справі № 361/2105/24 (провадження № 61-13610св24) сформовано правовий висновок, згідно з яким: «За наявності належно оформленого свідоцтва про народження, виданого компетентними органами іноземної держави, відсутні підстави для встановлення факту народження в судовому порядку... факт народження дитини зареєстрований компетентними органами іноземної держави, про що складений відповідний актовий запис і видано свідоцтво про народження, тому відсутні підстави для встановлення юридичного факту народження у судовому порядку».
Встановлення факту народження в судовому порядку (ст. 315 ЦПК України) є екстраординарним механізмом, який застосовується виключно у разі неможливості реєстрації такого факту органом ДРАЦС або неможливості відновлення втрачених документів. 
У випадку заявників факт народження вже зареєстрований, юридично існує та підтверджується дійсними іноземними документами. 
Вимога про внесення відомостей до українського реєстру ДРАЦС на підставі рішення суду за наявності дійсного іноземного актового запису є намаганням здійснити подвійну реєстрацію одного й того же факту, що не передбачено чинним законодавством України.

Враховуючи вищевикладене, оскільки події народження дітей заявників відбулися за межами України, були офіційно зареєстровані компетентними органами Федеративної Республіки Німеччина з видачею відповідних свідоцтв, які легалізовані в установленому порядку і визнаються в Україні, а діти набули громадянство України та реалізують свої права, суд приходить до безспірного висновку, що передбачені законом підстави для встановлення юридичного факту народження у судовому порядку відсутні, а отже, у задоволенні заяви слід відмовити повністю.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, сплачений заявниками судовий збір залишається за ними.
Керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 19, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 293, 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:
Заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заінтересована особа: Ковельський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Ковельському районі Волинської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про встановлення факту народження ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Швайнфурт (Федеративна Республіка Німеччина), та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Вюрцбург (Федеративна Республіка Німеччина), а також внести відповідні відомості до актових записів про народження дітей, зазначивши заявників їхніми батьками – залишити без задоволення.

Сплачений судовий збір у розмірі 1331,20 грн залишити за заявниками.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників:
Заявники:
ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 );
ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_5 ). 
Заінтересована особа: Ковельський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Ковельському районі Волинської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (45008, Волинська обл., м. Ковель, вул. Кармелюка, 4, код ЄДРПОУ: 42621254).
Повне судове рішення складене 04.06.2026.

Головуючий суддя Р.Я. Смалюх