30.04.26
22-ц/812/891/26
Провадження № 22-ц/812/891/26 

П О С Т А Н О В А 
іменем України

30 квітня 2026 року       м. Миколаїв
справа № 498/954/24
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Тищук Н.О.,
суддів: Коломієць В.В., Серебрякової Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
ОСОБА_1 , подану його представником –
адвокатом Брагарем Геннадієм Йосиповичем,
на заочне рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області, ухвалене 30 липня 2025 року суддею Репушевською О.В., у приміщенні цього ж суду, (дата складання повного тексту рішення не зазначена), у цивільній справі за позовом 
Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" 
до ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості за кредитним договором,
у с т а н о в и в:
1.Описова частина
Короткий зміст вимог позовної заяви
У липні 2024 року ТзОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернулася з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 80 125 грн заборгованості за кредитними договорами:
- №5527526 від 16 липня 2023 року у розмірі 28 175 грн, з яких: 7 000 грн за основною сумою боргу, 20 475 грн за відсотками та 700 грн за комісією; 
- №101699569 від 21 липня 2023 року у розмірі 20 950 грн, з яких: 5 000 грн за основною сумою боргу, 15 000 грн за відсотками та 950 грн за комісією; 
- №76559177 від 16 липня 2023 року, у розмірі 31 000 грн, з яких: 8 000 грн за основною сумою боргу, 23 000 грн за відсотками.
Позивач зазначав, що 16 липня 2023 року ОСОБА_1 уклав з ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" договір позики №76559177, на умовах, вказаних у договорі. 14 червня 2021 року між ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №14/06/21, (та ще ряд додаткових угод від 28 липня 2021 року, та 20 червня 2024 року), відповідно до умов якого ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" передає (відступає) ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" приймає належні ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 21 грудня 2023 року ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 31 000 грн.
16 липня 2023 року між ТОВ "МІЛОАН" та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №5527526 на умовах, вказаних у договорі. 28 листопада 2023 року між ТОВ "МІЛОАН" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" укладено Договір факторингу №28112023, у відповідності до умов якого ТОВ "МІЛОАН" передає ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому Права вимоги, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ "МІЛОАН" Права вимоги до Боржників. Як вбачається з витягу з реєстру боржників до Договору факторингу від 28 листопада 2023 року ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 28175 грн. 
21 липня 2023 року між ТОВ "МІЛОАН" та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит №101699569, на умовах, вказаних у договорі. 28 листопада 2023 року між ТОВ "МІЛОАН" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" укладено Договір факторингу №28112023, у відповідності до умов якого ТОВ "МІЛОАН" передає ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому Права вимоги, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ "МІЛОАН" Права вимоги до Боржників. Як вбачається з витягу з реєстру боржників до Договору факторингу від 28 листопада 2023 року ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 20 950 грн. 
Узагальнені доводи інших учасників
Відповідач ОСОБА_1 участі у розгляді справи не приймав, про час, дату та місце її слухання був повідомлений належним чином.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 30 липня 2025 року позов задоволено, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» стягнуто за договором №5527526 від 16 липня 2023 року у розмірі 28 175 грн, за договором №101699569 від 21 липня 2023 року у розмірі 20 950 грн, за договором №76559177 від 16 липня 2023 року, у розмірі 31 000 грн, а також 3 028 грн судових витрат.
Рішення суду першої інстанції мотивовано доведеністю виникнення у відповідача кредитних зобов`язань, та переходу права вимоги за ними до позивача.
Ухвалою Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 11 лютого 2026 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_1 – адвокат Брагар Г.Й., посилаючись на незаконність, необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив заочне рішення суду скасувати та ухвалите нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
Узагальнені доводи апеляційної скарги
Апеляційна скарга мотивована тим, що в матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем кредитних коштів та їх зарахування на картку відповідача.
Крім того, умови кредитного договору щодо встановлення плати за послуги з надання кредиту і відповідно сплати позичальником на користь кредитодавця комісії за надання кредиту в розмірі 1 500 грн є нікчемними з моменту укладення договору, а відтак відсутні підстави визнати відповідача боржником за цим платежем, що свідчить про безпідставність заявлених в цій частині вимог які не підлягають задоволенню. 
Так само як не підлягають задоволенню вимоги про сплату комісії, яка не передбачена умовами договору укладеного з первісним кредитодавцем, а тому вимога про стягнення комісії задоволенню не підлягає. Не зрозумілою є сума комісії заявленої позивачем, а саме на яких підставах здійснено нарахування даних сум. 
Також позивачем незаконно нараховано суму відсотків, оскільки: по-перше, їх нараховано безпідставно через недоведеність надання суми кредиту, по-друге, незаконність їх нарахування полягає і в тому, що згідно із ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад 50% вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Верховний Суд висловив правову позицію, що вимога про нарахування та сплату відсотків (2-3% в день), які є явно завищеними, не відповідає передбаченим у ч. 3 ст. 509, ч.ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.
Крім того, відповідно до висновку Верховного Суду проценти за правомірне користування чужими коштами не сплачуються у випадку сплати процентів за неправомірне користування (постанова від 05.03.2019 р. у справі №5017/1987/2012). Ця позиція убезпечує від подвійного стягнення та намагання кредиторів заробити на недобросовісних боржниках. Неповернення чужих коштів у строк дає кредитору право нараховувати проценти за ст. 536 та 625 ЦК України, тобто проценти річних. Однак виявилося, що визначений сторонами в договорі порядок нарахування цих процентів може виключити застосування ст. 625 ЦК України.
Також в матеріалах справи відсутні докази переходу права вимоги від первісного кредитора до позивача. Оскільки, належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Зазначена позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17. Проте, матеріали справи не містять зазначених вище доказів в тому числі доказів підтвердження оплати за договором. 

Узагальнені доводи інших учасників 
Правом подання відзиву на апеляційну скаргу позивач не скористався.
2.Мотивувальна частина
Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Оскільки ціна позову у справі є меншою тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб – 80 125 грн, її апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження.
Відповідно до приписів частини тринадцятої статті 7 ЦПК України  у випадках, коли розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, судове засідання не проводиться.
Згідно з частиною 5 статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено – повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, оскільки рішення у цій справі ухвалене за відсутності учасників справи, повне судове рішення складене 30 квітня 2026 року, датою ухвалення рішення є 30 квітня 2026 року.
Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 
Встановлені судом першої інстанції обставини справи
Судом встановлено, що 16 липня 2023 року між ТОВ "МІЛОАН" та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит №5527526, на умовах, вказаних у договорі.
28 листопада 2023 року між ТОВ "МІЛОАН" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" укладено договір факторингу №28112023, у відповідності до умов якого ТОВ "МІЛОАН" передає ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ "МІЛОАН" права вимоги до боржників.
Як вбачається з витягу з реєстру боржників до договору факторингу від 28 листопада 2023 року ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 28175 грн. 
Відповідно до розрахунку заборгованості за Кредитним договором №5527526 станом на 30 квітня 2024 року, заборгованість не погашена, залишок заборгованості складає 28175 грн.
Крім того, 21 липня 2023 року між ТОВ "МІЛОАН" та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит №101699569, на умовах, вказаних у договорі. 
28 листопада 2023 року між ТОВ "МІЛОАН" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" укладено договір факторингу №28112023, у відповідності до умов якого ТОВ "МІЛОАН" передає ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ "МІЛОАН" Права вимоги до Боржників.
Як вбачається з витягу з реєстру боржників до договору факторингу від 28 листопада 2023 року ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 20950 грн. 
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №101699569 станом на 30 квітня 2024 року, заборгованість не погашена, залишок заборгованості складає 20950 грн..
Крім цього, 16 липня 2023 року ОСОБА_1 уклав з ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" договір позики №76559177, на умовах, вказаних у договорі.
14 червня 2021 року між ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір факторингу №14/06/21, (та ще ряд додаткових угод від 28 липня 2021 року, та 20 червня 2024 року), відповідно до умов якого ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" передає (відступає) ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" приймає належні ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. 
Відповідно до Реєстру боржників від 21 грудня 2023 року ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 31 000 грн.
Позиція апеляційного суду
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункту 3 частини першої статті 3 ЦК України.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.
Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України та відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до приписів частини першої статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику)грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики)або таку ж кількість речей того ж роду і якості. За договором позики позикодавець має право отримати від позичальника проценти в обумовленому договором розмір або на рівні облікової ставки НБУ (частина перша статті 1048 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором.
Частиною 1 статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Такі висновки сформульовані Верховним Судом, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (пункти 53,54), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (пункти 6.22-6.25), від 19 травня 2020 року у справі №910/23028/17 (пункт 6.28) та постановах Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 361/4563/16-ц, від 15 липня 2020 року у справі № 176/3645/14-ц та ряді інших.
За змістом статті 526, частини першої статті 530 ЦПК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За загальним правилом, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).
Проте відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, підставами для заміни кредитора у зобов`язанні є: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.
Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Тобто договір факторингу має на меті фінансування однієї сторони договору іншою стороною шляхом надання їй визначеної суми грошових коштів. Ця послуга згідно з договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому право грошової вимоги, передане фактору, не є платою за надану останнім фінансову послугу.
Таким чином, за договором факторингу фактор передає грошові кошти клієнту, за що отримує право вимоги за грошовим зобов`язанням боржника та плату за надані грошові кошти, а клієнт - отримує грошові кошти, за що передає право вимоги до боржника та сплачує плату за отримані кошти.
Предметом договору факторингу згідно зі статтею 1078 ЦК України може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.
Статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.
У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.
У справі, що переглядається, встановлено, що 16 липня 2023 року ОСОБА_1 уклав з ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" договір позики №76559177, за яким отримав 8 000 грн кредитних коштів. Цього ж дня ОСОБА_1 уклав договір про споживчий кредит №5527526 з ТОВ "МІЛОАН", за яким отримав 7 000 грн кредитних коштів, та 21 липня 2023 року з ТОВ "МІЛОАН" уклав договір про споживчий кредит №101699569, за яким отримав 5 000 грн кредитних коштів.
Договори укладено за правилами Закону України «Про електронну комерцію».
Заперечуючи проти задоволення позову, ОСОБА_1 факту укладення договорів не оспорював, проте посилався на недоведеність перерахування на його рахунки кредитних коштів.
При цьому, маючи безперешкодний доступ до своїх рахунків, ОСОБА_1 не надав суду відповідних виписок на спростування факту зарахування коштів.
За таких обставин суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність укладення кредитних договорів та отримання позичальником кредитних коштів.
Доказів неправильного нарахування процентів за укладеними договорами та будь-якого розрахунку на підтвердження цієї обставини відповідач ОСОБА_1 не надав.
Натомість ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» надала суду докази відступлення їй права вимоги: за договором про споживчий кредит №5527526, укладеним ОСОБА_1 з ТОВ "МІЛОАН" – 28 175 грн (а.с. 22), за договором про споживчий кредит №101699569 - 20 950 грн (а.с. 42), та за договором позики №76559177, укладеним з ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" (ас. 58).
Отже, содом встановлено та не спростовано боржником ОСОБА_1 , що він не виконав свої боргові зобов`язання за кредитними договорами ні перед первісними кредиторами, ні перед новим кредитором ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів".
Матеріали справи не містять даних про те, що укладені між первісними кредиторами - ТОВ "Мілоан" та ТОВ "Безпечне агентство необхідних кредитів", та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" договори факторингу про відступлення прав вимоги у встановленому законом порядку визнані недійсними. 
Апеляційний суд відхиляє доводи відповідача ОСОБА_1 про те, що позивач не набув права вимоги до нього, оскільки матеріалами справи підтверджено укладення договорів факторингу, наявність актів/реєстрів боржників із зазначенням відповідача та розміру заборгованості, а доказів визнання цих правочинів недійсними або відсутності переходу права вимоги, відповідач суду не надав
У зв`язку з цим діє презумпція правомірності правочину та зазначені силу статті 204 ЦК України є правомірними.
Також апеляційний суд критично оцінює довід апеляційної скарги про нікчемність вимоги про стягнення 1 500 грн комісії.
Як вбачається з матеріалів справи ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просила про стягнення з відповідача ОСОБА_1 1 650 грн комісії за надання кредиту за договорами, укладеними позичальником з ТОВ "Мілоан".
Сплата цієї комісії передбачена пунктами 1.5.1 договорів про споживчий кредит від 16 липня 2023 року та від 21 липня 2023 року (а.с. 10-15, 30-35).
Умови договорів прийняті та підписані ОСОБА_1 , а комісія за надання кредиту не є комісією за його обслуговування, тому не може бути визнана нікчемною з моменту укладення, як про те просить представник відповідача.
При цьому апеляційний суд не приймає до уваги посилань апелянта на практику Верховного Суду, оскільки зазначені стороною відповідача судові рішення не є тотожними до справи, що переглядається, оскільки вони ухвалені у справах з іншими фактичними обставинами справи.
З огляду на вище викладене колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з повним з`ясуванням обставин справи, є правильним та обґрунтованим.
За своїм змістом усі доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з наданою судом першої інстанції оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, разом з тим доказів на спростування встановлених судом першої інстанції обставин апелянтом до апеляційної скарги не надано.
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункти 1 і 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).
Відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а тому рішення підлягає залишенню без змін відповідно до положень статті 375 ЦПК України.
З огляду на викладене апеляційна скарга залишається без задоволення.
Щодо судових витрат
Згідно із підпунктами "б", "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, крім іншого, з нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Відповідно до вимог частин 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін, витрати апелянта, понесені ним при поданні апеляційної скарги, залишаються за його рахунок.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Брагарем Геннадієм Йосиповичем, залишити без задоволення.
Заочне рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області, ухвалене 30 липня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня ухвалення, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий     Н.О.Тищук
Судді:      В.В.Коломієць
Т.В.Серебрякова
---------------------------------
Повний текст постанови виготовлено 30 квітня 2026 року