КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА

Справа № 488/1774/26
Провадження № 2/488/2076/26  

РІШЕННЯ
Іменем України

10.06.2026 року       м. Миколаїв
Суддя Корабельного районного суду міста Миколаєва Чернявська Я.А., розглянувши цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі матеріалами, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Товарна біржа "Нерухомість Південь" про визнання дійсним договору купівлі-продажу,  
ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Корабельного районного суду м. Миколаєва з позовом, у якому просила визнати дійсним торговий біржовий договір купівлі-продажу житлового будинку № 1116 від 17 вересня 1997 року, укладений на Товарній біржі «Нерухомість Південь» між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , відповідно до якого ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_1 придбала житловий будинок АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовних вимог Позивачка зазначила, що 17 вересня 1997 року між нею та ОСОБА_2 на Товарній біржі «Нерухомість Південь» був укладений договір купівлі-продажу № 1116, за умовами якого вона придбала житловий будинок АДРЕСА_1 .
Позивачка посилається на те, що під час укладення та реєстрації договору сторонами було сплачено державне мито та біржовий збір, а також виконано всі передбачені договором умови. Зазначений договір був зареєстрований на Товарній біржі «Нерухомість Південь», про що внесено запис до Журналу реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 1116 від 17 вересня 1997 року.
Крім того, Позивачка вказує, що відповідно до положень статті 15 Закону України «Про товарні біржі», чинної на момент укладення спірного правочину, біржові угоди, зареєстровані на товарній біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню.
Також зазначає, що 19 вересня 1997 року договір купівлі-продажу був зареєстрований у Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 622.
На теперішній час Позивачка має намір розпорядитися належним їй нерухомим майном, однак з`ясувала, що укладений договір не відповідає вимогам чинного законодавства щодо форми правочину. У зв`язку з цим вона позбавлена можливості належним чином реалізовувати свої права власника щодо спірного нерухомого майна, незважаючи на повне виконання нею умов договору купівлі-продажу. 
Посилаючись на викладені обставини, Позивачка звернулась до суду з даним позовом та просила суд визнати зазначений договір купівлі-продажу дійсним.
Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 23.04.2026 року провадження по зазначеній справі було відкрито та справа призначена до розгляду по суті, за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Копію ухвали надіслано сторонам.
Одночасно запропоновано відповідачам у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Корабельного районного суду міста Миколаєва, заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов.
Відповідачі у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подали, у зв`язку з чим згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Третя особа пояснень до суду не надала.
Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини є достатніми для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено, що між покупцем – ОСОБА_1 та продавцем ОСОБА_2  на Товарній біржі «Нерухомість Південь» був укладений договір купівлі - продажу нерухомого майна №1116, згідно з умовами якого відповідач продав, а позивач придбав житловий будинок  АДРЕСА_1 .
На час укладення договору № 1116 купівлі-продажу нерухомого майна угоди, які були зареєстровані на товарній біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню, що окремо зазначено в договорі купівлі-продажу №1116. Саме з цих підстав договір купівлі-продажу зареєстрований у КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» за реєстровим № 622 від 19.09.1997 року.
Згідно з умовами договору ціна придбаної нерухомості становила 5580 грн., вказані кошти були отримані відповідачами/продавцями до його реєстрації (п. 5 договору).
Правочин обома сторонами був повністю виконаний, відповідач звільнив будинок та передав ключі. Ні заперечень, ні зауважень ніхто із сторін по правочину не заявляв, договір відповідав дійсним намірам та волевиявленню сторін.
Після укладення договору сторони по справі жодних зв`язків не підтримують, а тому не мають змоги нотаріально посвідчити даний договір.
Стаття 9 Житлового Кодексу України вказує, що громадяни України мають право на придбання будинків і квартир на біржових торгах.
Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. За змістом ст.ст.57,58 Конституції України, ст. 5 Цивільного кодексу України, до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.
Положеннями п.4 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, що набрав чинності з 01.01.2004 року, визначено, що цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності.
Договір купівлі-продажу від 17.09.1997 року укладено сторонами під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі ЦК УРСР), ст. 227 якого передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу квартири (житлового будинку), якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Згідно ст. 47 цього Кодексу, недодержання цієї вимоги тягне за собою недійсність договору.
Приписами ст. 224 ЦК УРСР встановлено, що за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.
При укладанні договору купівлі-продажу від 17.09.1997 року сторони керувались ч.2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», відповідно до якої, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Саме тому вважали, що договір купівлі-продажу будинку укладено згідно вимог чинного на той час законодавства. 
У відповідності до ч.2 ст.47 ЦК УРСР та п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України 28.04.1978 р. № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення, виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, вправі визнати угоду дійсною.
В укладеному 17.09.1997 року договорі купівлі-продажу сторони повністю оговорили усі істотні умови договору. Усі зобов`язання за договором купівлі-продажу нерухомого майна сторонами виконані в повному обсязі. Факт купівлі-продажу будинку і виконання умов укладеного договору не оскаржено і ніким не оспорюється.
Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України (редакція від 2003 року), якщо сторони у письмовій формі погодили усі істотні умови договору купівлі-продажу та відбулося його повне або часткове виконання сторонами, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У зв`язку з тим, що сторони за договором купівлі-продажу нерухомого майна повністю виконали свої обов`язки по цьому договору, однак не мають можливості його нотаріально посвідчити, то суд вважає необхідним вказаний договір визнати дійсним.
З матеріалів справи вбачається, що дана угода була виконана сторонами повністю.
За таких обставин, суд вважає доводи позивача про визнання біржового договору купівлі-продажу дійсним, обґрунтованими, а вимогу такою, що підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.1ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однак, вимог щодо розподілу судових витрат позивачем не заявлялось, а тому витрати пов`язані з судовим розглядом цивільної справи, покладаються на позивача.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до Постанови КЦС ВС від 30.09.2022 року за № 761/38266/14, якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть, у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулося у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явилися всі учасники такої справи.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 258-259, 264, 265, 268, 274-275, 279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Товарна біржа "Нерухомість Південь" про визнання дійсним договору купівлі-продажу — задовольнити.
Визнати дійсним договір купівлі - продажу нерухомого майна, а саме будинку АДРЕСА_1 , укладений між покупцем — ОСОБА_1 та продавцем – ОСОБА_2 , який зареєстрований 17.09.1997 року на Товарній біржі «Нерухомість Південь» за №1116, з подальшою реєстрацією у КП «ММБТІ» від 19.09.1997 року за реєстровим № 622.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне найменування сторін по справі:

Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;
Відповідач –  ОСОБА_2 , остання відома адреса проживання: АДРЕСА_2 ;
Третя особа – Товарна біржа "Нерухомість Південь", адреса: м. Миколаїв, вул. 68-Десантників, 2

Суддя Я.А. Чернявська