Справа №638/20201/25
Провадження № 2/638/3368/26
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 травня 2026 року          м.Харків
Шевченківський районного суд міста Харкова у складі:
головуючого судді Агапова Р.О.,
за участю секретаря Суслової К.В.,
представника позивача ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 звернулася до Шевченківського районного суд міста Харкова із позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів у сумі 103822,60грн. (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог).
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що сторони перебувають у шлюбі, укладеному 07.09.2012. Від шлюбу мають дитину ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
На час подання цього позову, в провадженні Шевченківського районного суд міста Харкова перебуває позовна заява про розірвання шлюбу між сторонами.
Позивач вказує, що дитина проживає з матір`ю і саме на матері лежать організаційні обов`язки по вихованню. Вказує, що перебуває за кордоном, де ціни є високими а надання соціальних пільг є мінливим.
Вказує, що протягом останніх трьох років батько надає близько 2000-3000 євро щомісяця на утримання сина. Разом з тим. Позивач вказує, що не має певності в тому, що зазначений розмір утримання буде надаватись відповідачем і в подальшому.
Ухвалою Шевченківського районного суд міста Харкова від 24.10.2025 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд.
Ухвалою Шевченківського районного суд міста Харкова від 13.03.2026 частково задоволено клопотання позивача про витребування доказів та витребувано від ГУ ДПС в Харківській області відомості щодо доходів відповідача.
24.03.2026 на виконання ухвали суду від ГУ ДПС в Харківській області надійшли витребувані докази.
Ухвалою суду від 08 травня 2026 року позов був залишений без руху в порядку ч. 11 ст. 187 ЦПК України.
14 травня 2026 року від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви. 
Ухвалою суду від 19 травня 2026 року був продовжений розгляд справи.
Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся вчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Відзиву та заперечень на позовну заяву не подавав.
Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Таким чином, суд вважає, що відповідач не з`явився у судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, відповідно до положень п. 4 ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи
Враховуючи те, що у справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача у відкритому судовому засіданні, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що 07.09.2012 між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 07.09.2012 Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції зареєстровано шлюб, про що 07.09.2012 в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №454. Вказане підтверджено свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 07.09.2012.
Прізвище дружини після реєстрації шлюбу – ОСОБА_5 .
Від шлюбу сторони мають сина – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 
Згідно з довідко про реєстрацію для подання до центру зайнятості Управління у справах населення Столиця федеральної землі Дюссельдорф, яка була перекладена в Бюро перекладів «АЗБУКА», ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає разом з ОСОБА_2 за адресою:  АДРЕСА_1 . 
З відповіді № 5190/5/20-40-12-03-09 від ГУ ДПС в Харківській області про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період з 01.01.2024 по 31.01.2026, за 2025 рік сума нарахованого доходу відповідача складає 6 661 940,00грн.; за 2024 – 5 447 990,80грн. 
Згідно із ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
У преамбулі Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка набула чинності для України з 27.09.1991 року, зазначено, що дитина, в наслідок її фізичної і розумової незрілості потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження, до досягнення нею повноліття.
Статтею 3 цієї Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення чи іншими питаннями, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.
Статтею 18 Конвенції зазначено про необхідність докладання всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної і однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до вимог ст.ст. 180, 183 Сімейного Кодексу України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
Частиною першою ст. 182 СК України, передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліменти в, а саме:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч. 2ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частиною 1 ст. 184 СК України встановлено,суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Згідно ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
Відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2025 рік», розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років 2563 гривні; для дітей віком від 6 до 18 років 3196 гривень.
При визначенні способу стягнення аліментів, суд погоджується з обраним позивачем способом стягнення аліментів та вважає, що він повинен бути визначений у твердій грошовій сумі за вибором позивача, з якою проживає неповнолітній син, в силу вимог ч.3 ст.181 СК України. При визначенні розміру аліментів суд враховує те, що відповідач має обов`язок брати участь в утриманні своєї неповнолітньої дитини, а також те, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дитини.
При цьому, вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 103822,60грн. щомісячно суд вважає завищеними, оскільки позивачем, в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, не доведено належними та допустимими доказами необхідність саме такого розміру аліментів. Також суд звертає увагу, що відповідно до норм Сімейного кодексу України батьки мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей та зобов`язані їх утримувати.
Враховуючи, вказані обставини справи, надані позивачем докази, враховуючи розмір прожиткового мінімуму, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та необхідності стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітнього сина, у розмірі 15000 грн. Даний розмір аліментів суд вважає, достатнім, обґрунтованим та законним.
Відповідно до п.1 ч.1 ст 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору, судовий збір належить компенсувати за рахунок держави.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.3, 15, 191, 199, 200 СК України, ст.ст.4, 13, 80, 81, 263, 264, 265, 279, 430 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_4 ), аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 15000,00 грн., щомісяця, починаючи з 13.10.2025 року та до досягнення дитиною повноліття.
В іншій частині – відмовити.
Судовий збір компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежів за один місяць підлягає негайному виконанню.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Р.О. Агапов