Справа № 681/1432/25
Провадження № 2/681/505/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2026 року м. Полонне

Полонський районний суд Хмельницької області у складі головуючої судді Горгулько Н.А., 
розглянувши в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Позивач - ТОВ «Коллект Центр» (далі - Товариство) через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним логовором в сумі 74845,50 грн.
В обґрунтування вимог вказано, що 16.12.2019 між ТОВ «Інфінан» та ОСОБА_1 був укладений договір позики в тому числі і на умовах фінансового кредиту НОМЕР_2, відповідно до якого кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з максимальним лімітом 20000 грн, в межах строку дії договору 36 календарних місяців з дня підписання договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами.
Строк та умови користування кожним траншем є окремим та визначається сторонами відповідно до умов договору.
Відповідачка вчинила дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, кредитодавцем ТОВ «Інфінанс» було перераховано грошові кошти в розмірі 5600 грн.
ТОВ «Інфінанс» належним чином виконало свої зобов`язання за договором кредиту, надавши позичальниці кредитні кошти в порядку, передбаченому умовами договору кредиту.
На підставі договору факторингу №14-07/21 від 14.07.2021 ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги, в тому числі і за договором НОМЕР_2 від 16.12.2019, укладеним з відповідачкою.
10.01.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі договору №10-01/2023 право вимоги за договором НОМЕР_2 від 16.12.2019, укладеним з відповідачкою, відступило на користь Товариства. 
Взяті на себе зобов`язання ОСОБА_1 за вказаним договором належним чином не виконала у зв`язку з чим ТОВ «Коллект Центр» наділено правом грошової вимоги до відповідачки на суму 103265,50 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту - 5600 грн, заборгованість за процентами - 103265,5 грн, проте, користуючись наданим правом, просить стягнути борг в сумі 74845,50 грн, з яких: заборгованість за кредитом (тілом кредиту) - 5600 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 69245,50 грн.
Позивач належним чином виконав свої зобов`язання щодо надання кредиту, однак відповідачка не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує.
У зв`язку з вищевикладеним, позивач просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за вищевказаним договором та судові витрати.
Ухвалою судді Полонського районного суду Хмельницької області від 20.02.2026 прийнято заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 21.12.2025 про стягнення з неї 
Ухвалою суду від 13.03.2026 скасовано заочне рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 21.12.2025.
Ухвалою суду від 26.03.2026 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів в АТ КБ «Приватбанк». 
В судове засідання представниця позивача Німченко А.Р. не з`явилася, надіслала заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності.
Відповідачка в судове засідання не з`явилась, надала заяву про перенесення розгляду справи, мотивуючи тим, що її представник зайнятий у розгляді інших справ, проте доказів такого до заяви не подано, у зв`язку з чим суд не вважає таку причину поважною для відкладення розгляду справи та здійснює такий у відсутності відповідачки та її представника.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке.
Встановлено, що 16.12.2019 між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 був укладений договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту НОМЕР_2, за умовами якого вона отримала кредит у вигляді відновлюваної кредитної лінії окремими частинами (траншами) в межах строку дії договору розмірі 20000 грн, який зобов`язалася повернути в строк до 16.12.2022 та сплатити проценти за користування ним (пункти 1.1, 1.2, 1.5. Договору) (а.с.24-27).
Договором встановлено, що кредит надається строком на 30 днів з 16.12.2019. Максимальна відсоткова ставка, що нараховується за один календарний день на суму фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом 1,75%; (п. 1.6 Договору).
Кредит надається у вигляді встановлюваної кредитної лінії окремими частинаами (траншами) в межах строку дії Договору - 35 календарних місяців з дня підписання Договору (п.1.2 Договору).  
Відповідно до п.3.4. Договору сторони домовились та визнають, що відносини між Товариством та позичальником з приводу: 1) умов надання та отримання кредиту; 2) порядку нарахування відсотків, повернення (погашення) кредиту, сплати відсотків та інших платежів за Договором; 3) порядку продовження/зміни строку дії користування поточним кредитом (траншем), пролонгації; 4) іншим умов, що стосуються обслуговування кредиту зі сторони Позичальника, регулюються цим Договором, Правилами з усіма змінами, доповненнями до нього, діюча редакція якого розміщена на Інтернет-сторінці (веб-сайті) Товариства за однією з наведених далі електронних адрес: www.moneyboom.ua, Заявки-Анкети (Електронної заявки), а також умовами даного Договору.
Сторони окремо погодили, що у випадку користування Позичальником Кредитом (траншем) понад строк, встановлений відповідно до п.1.15 Договору або додатковими угодами між Сторонами, зобов`язання Позичальника за цим Договором продовжуються на весь період фактичного користування Кредитом (траншем), при цьому у випадку, якщо відсоткова ставка за користування кредитом (траншем), що встановлена відповідно до п.1.15 цього Договору менша ніж 1,75 (одна ціла сімдесят п`ять сотих) відсотків від суми Кредиту (траншу) за кожен день користування Кредитом (траншем), то правила нарахування процентів за відсотковою, ставкою визначеною відповідно до п. 1.15 Договору скасовуються з першого дня прострочення Кредитом (траншем) і до взаємовідносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за понадстрокове користування Кредитом (траншем), а саме 1,75 (одна ціла сімдесят п`ять сотих) відсотків за кожен день користування Кредитом (траншем), починаючи з дати першого дня прострочення строкового повернення кредиту (траншу) і до дня повного повернення Кредиту (траншу). Причому, Сторони погодили, що Товариство має право застосувати до Позичальника одноразовий штраф за неналежне виконання умов Договору, у зв`язку з неповерненням кредиту Позичальником у обумовлений строк Сторонами, який розраховується як сума залишку коштів за кожний день користування кредитом (траншем), в період строкового користування кредитом (траншем) помножена на відсоткову ставку, яка розраховується по формулі 1,75% мінус Відсоткова ставка встановлена відповідно до п.1.15 Договору (п.3.3 Договору).
У разі подовження Позичальником строку користування кредитом в порядку, визначеному в п.8. Правил, плата на подовжений строк користування кредитом у вигляді процентів є фіксованою та складає 1,75 % в день.
Перебіг нового (зміненого) строку користування кредитом починається з дня, що настає за днем погашення Позичальником фактично нарахованих процентів за користування поточним кредитом, можливої пені, за наявності вимоги Товариства про її сплату, та інших нарахувань (у разі наявності простроченої заборгованості).
Проценти, що зазначені у даному пункті Договору, починають нараховуватися з дня, що настає за днем погашення Позичальником фактично нарахованих процентів за користування поточним кредитом, можливої пені, за наявності вимоги Товариства про її сплату, та інших нарахувань (у разі наявності простроченої заборгованості), до кінцевої дати погашення кредиту (зміненого терміну платежу) (включно) або виходячи з дати дострокового погашення кредиту (тобто за фактичну кількість календарних днів користування кредитом).
ОСОБА_3 підписала кредитний договір № 0967564698 від 16.12.2019 шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором «0u518u».
В Заявці-анкеті на отримання кредиту ОСОБА_1 вказано реквізити платіжної карти № НОМЕР_1 та номер телефону НОМЕР_2 (а.с.50).
Відповідно до даних довідки ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №10838_25708142135 від 08.07.2025 кошти у розмірі 5600 грн 05.03.2020 о 07:10 перераховані на картку № НОМЕР_3 (а.с.74).
Відповідно до даних довідки (а.с.75) ТОВ «Інфінанс» підтверджує зарахування кредитних коштів 05.03.2020 в сумі 5600 грн на банківську картку клієнта ОСОБА_1 по кредитному договору НОМЕР_2, платіжна система IPay, ID транзакції 50215913 (а.с.75). 
Відповідно до даних інформації АТ КБ «Приватбанк» №20.1.0.0.0/7-2260329/1757-БТ від 02.04.2026, що надійшла на адресу суду 15.04.2026, АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_4 ) в банку емітовано карту № НОМЕР_1 ; фінансовий номер телефону НОМЕР_2 знаходився в анкетних даних ОСОБА_4 . Відповідно до даних виписки по рахунку № НОМЕР_1 за період з 05.03.2020 по 09.03.2020, 05.03.2020 наявне зарахування коштів в сумі 5600 грн (а.с.178, 179).
З розрахунку заборгованості за вказаним Договором вбачається, що заборгованість за кредитом (тілом кредиту) становить 5600 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 97665,50 грн. (а.с.7-8).
На підставі договору факторингу №14-07/21 від 14.07.2021 ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги, в тому числі і за договором НОМЕР_2 від 16.12.2019, укладеним з відповідачкою, про що свідчать відомості актів приймання-передачі реєстрів боржників, витягу з реєстру боржників до вказаного договору факторингу (9-13).
10.01.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі договору №10-01/2023 право вимоги за договором НОМЕР_2 від 16.12.2019, укладеним з відповідачкою, відступило на користь Товариства (а.с.28-34),  про що свідчать відомості актів приймання-передачі реєстрів боржників, витягу з реєстру боржників до вказаного договору факторингу (а.с.35-46). 
Згідно з актом прийому передачі реєстру боржників та витягу з реєстру боржників до договору №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги Товариство набуло право вимоги до ОСОБА_1 за договором кредиту № 0967564698 від 16.12.2019 в розмірі заборгованості, яка становить 103265,50 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту - 5600 грн, заборгованість за процентами - 103265,5 грн (а.с.46). 
Відповідачка усунулася від виконання передбачених договором обов`язків та отримані кредитні кошти не повернула, внаслідок чого утворилася заборгованість за вищевказаним кредитним договором.
Отже, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом грошової вимоги до відповідачки. 
За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно зі ст.6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України.)
Абзац другий ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року в справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року, в справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року, в справі №127/33824/19 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму.
Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Згідно з ч.ч.1, 3, 4, 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. 
Судом встановлено, що кредитний договір № 0967564698 від 16.12.2019 підписаний відповідачкою шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором є укладеним.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Пунктом 1 статті 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною першою ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст.625 ЦК України).
Згідно пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Зібрані докази вказують на те, що 16.12.2019 ТОВ «Інфінанс» і ОСОБА_5 уклали договір позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, на виконання якого 16.12.2019 ТОВ «Інфінанс» надало відповідачці транш у розмірі 5600 грн, а та зобов`язалася через 30 днів повернути цей кредит і сплатити проценти одноразовим платежем у розмірі 2940 грн (5600*1,75%*30).
Після закінчення строку кредитування ОСОБА_5 не повернула кредитні кошти та не сплатила проценти за користування ними.
Тлумачення змісту Договору (пунктів 1.2, 1.6) із відповідними додатками щодо основних умов кредиту (траншу), якими визначено строк користування кредитом, процентна ставка та загальна вартість кредиту, вказує на те, що сторони встановили строк кредитування не за Договором у цілому, а за окремим кредитом (траншем) 30 днів.
Також сторони передбачили можливість продовження строку дії кредиту (траншу) на строк, що відповідає кількості днів діючого кредиту (траншу), але за умови фактичного незакінчення загального строку дії Договору та повного внесення позичальником нарахованих процентів (а можливо і штрафних санкцій).
ТОВ «Коллект Центр» просить стягнути з ОСОБА_1 проценти за користування кредитними коштами як за період строку кредитування, так і після закінчення цього строку. При цьому позивач не заявив до ОСОБА_1 вимоги про стягнення процентів, які передбачені частиною другою статті 625 ЦК України, як міру відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання. Також у справі відсутні докази пролонгації строку кредитування за окремим кредитом траншу від 16.12.2019.
Отже, враховуючи оформлені належним чином кредитний договір, договір факторингу та договір відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги Товариство є належним стягувачем заборгованості за договором з відповідачки. З урахуванням суми неповернутого кредиту та несплачених процентів заборгованість становить 8540 грн (5600 грн+2940 грн). 
Щодо судових витрат.
Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з частинами першою, другою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Із положень статті 137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що судовий збір і витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат. 
До складу витрат на професійну правничу допомогу включаються витрати з оплати винагороди адвоката за здійснення представництва інтересів учасника справи в суді та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Розмір гонорару адвоката та порядок його обчислення визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом на підставі укладеного ними договору, при цьому гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Чинне законодавство визначає критерії, які мають бути враховані судом при вирішенні питання про відшкодування понесених учасником справи витрат на професійну правничу допомогу.
Зокрема, відшкодуванню підлягають витрати на правову допомогу адвоката, розмір яких є співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі, якщо понесені особою витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критеріям співмірності, то за обґрунтованим клопотанням іншої сторони суд може зменшити розмір указаних судових витрат. Процесуальний закон виключає ініціативу суду щодо зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, якщо ці витрати не відповідають критерію співмірності.
Саме таку правову позицію висловили Велика Палата Верховного Суду в додатковій постанові від 19 лютого 2020 року (справа №755/9215/15-ц) та Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 3 червня 2020 року (справа №211/1674/19).
Позов ТОВ «Коллект Центр» майнового характеру заявлено з ціною 74845,50 грн та задоволено на суму 8540, тобто на 11,41 % (8540*100:74845,50).
Тому з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» слід присудити судовий збір за подання позову у розмірі 276 грн 40 коп. (2422,40*11,41%).
Водночас у зв`язку з розглядом справи ТОВ «Коллект Центр» понесло витрати на професійну правничу допомогу.
Судом встановлено, що 01.07.2024 між позивачем та АО «Лігал Ассістанс» укладено договір про надання правової допомоги № 01-07/2024. Предметом вказаного договору є надання юридичної допомоги в обсязі та на умовах, передбачених договором, зокрема:надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу захисту інтересів, а також складення заяв, скарг, заперечень, процесуальних та інших документів правового характеру, представництво інтересів в судах загальної юрисдикції тощо. Відповідно до розділу 4 даного договору, сторони погодили порядок здійснення розрахунків (а.с.55-57).
Позивачем також надано прайс-лист АО «Лігал Ассістанс», в якому визначено види юридичних послуг та їх вартість.
Як вбачається з заявки на надання юридичної допомоги №1951 від 01.09.2025 позивач та АО «Лігал Ассістанс» погодили надання правових послуг по супроводу примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , а саме: надання усної консультації з вивченням документів вартістю 4000 грн,підготовка пропозицій - 6000 грн, складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду вартістю 15000 грн (а.с.60).
Згідно з витягом з акту № 14 про надання юридичної допомоги від 30.09.2025 сторони погодили надання послуг за позовом до ОСОБА_1 в розмірі 25000 грн (а.с.61).
Водночас оскільки за наслідками розгляду справи позов ТОВ «Коллект Центр» задоволено частково, то з ОСОБА_1 на користь позивача слід присудити витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2852,50 грн (25000*11,41%). 
Керуючись наведеним, ст.ст.13, 81, 137, 141, 259, 263-265, 268, 273-275, 352, 354, 355 ЦПК України суд, -
у х в а л и в:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту НОМЕР_2 від 16.12.2019 в сумі 8540 (вісім тисяч п`ятсот сорок) грн, з яких: заборгованість за кредитом (тілом кредиту) - 5600 грн, заборгованість за відсотками - 2940 грн. 
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 276 грн 40 коп. та на правову допомогу в розмірі 2852 грн 50 коп. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», ідентифікаційний код в ЄДРПОУ 44276926, місцезнаходження: вул. Мечнікова, 3, оф.306, м. Київ, поштовий індекс 01133;

Відповідач -  ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя         Н.А.Горгулько