ЄУНСС: 453/828/26
НП: 2/453/770/26

РІШЕННЯ
іменем України

15 червня 2026 року місто Сколе

Сколівський районний суд Львівської області у складі головуючого – судді Микитина Володимира Ярославовича
сторони у справі: 
позивачка –  ОСОБА_1 ;
відповідач –  ОСОБА_2 ;
зміст позовних вимог – про зміну способу стягнення аліментів на дитину;
розглянувши дану цивільну справу у приміщенні суду, що по вул. Д. Галицького, 8, у м. Сколе Стрийського району Львівської області, за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та без проведення судового засідання, на підставі наявних у ній матеріалів, -

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позицій сторін у справі.
Позивачка ОСОБА_1 04.05.2026 року через канцелярію подала у Сколівський районний суд Львівської області позовну заяву, що була зареєстрована у діловодстві за вх. № 3590, в якій просить ухвалити рішення про зміну способу стягнення аліментів, котрий встановлений рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 28.11.2016 року за єдиним унікальним номер судової справи 453/1387/16-ц, у твердій грошовій сумі, та надалі стягувати на її користь з відповідача ОСОБА_2 аліменти на дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у частці від заробітку (доходу) – у розмірі частини з усіх його видів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, змінивши стягнення з дня набрання ухваленим у цій справі судовим рішенням законної сили. 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що заочним рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 28.11.2016 року за єдиним унікальним номером судової справи 453/1387/16-ц, номер провадження: 2/453/554/16, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 були стягнуті аліменти на одну дитину – дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі – у розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 31.10.2016 року і до досягнення нею повноліття. 3 метою виконання вказаного рішення суду, 20.12.2016 року було видано виконавчий лист, котрий перебуває на виконанні у Сколівському районному відділі ДВС у Стрийському районі Львівської області Львівського МУ МЮ України. Позивачка ОСОБА_1 стверджує, що розмір аліментів, визначений раніше судом, не відповідає реальним потребам їх з відповідачем ОСОБА_2 дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на сьогоднішній день, оскільки за останні роки значно зросли ціни на всі товари та всі послуги, необхідні для належного утримання дитини, зокрема, суттєво підвищилась вартість продуктів харчування, одягу, взуття, засобів гігієни, лікарських препаратів, а також витрат, пов?язаних з навчанням та розвитком дитини – придбання навчального приладдя, підручників, канцелярських товарів. Крім того, зросли тарифи на всі комунальні послуги та транспортні витрати, що безпосередньо виливає на загальні витрати її сім?ї. Все це свідчить про істотне збільшення потреб дитини порівняно з часом ухвалення попереднього рішення про стягнення аліментів, у зв?язку з чим визначений раніше розмір аліментів є недостатнім для забезпечення належного рівня життя та розвитку дитини. Водночас, відповідач ОСОБА_2 є особою працездатного віку, має можливість повноцінно працювати, оскільки взагалі не займається вихованням дитини та працює неофіційно, заборгованості по аліментах не має, має задовільний стан здоров?я, а також об?єктивну можливість виплачувати аліменти на користь позивачки ОСОБА_1 на утримання дитини у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.
Відповідач ОСОБА_2 у запропоновані судом строк та порядку відзив на позовну заяву ОСОБА_1 до нього про зміну способу стягнення аліментів на дитину, – не подав, хоча в силу положень ч. 6 ст. 272 ЦПК України, ухвала судді Сколівського районного суду Львівської області Микитина В.Я. про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у цивільній справі від 07.05.2026 року вважається такою, що йому була вручена 26.05.2026 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням з довідкою АТ «УКРПОШТА» за формо Ф20 про причини повернення поштового відправлення № R 067167160880 – «адресат відсутній за вказаною адресою». Втім, відповідач ОСОБА_2 свою позицію у цій справі із обґрунтуванням її необхідними доказами не навів.
Інших передбачених ЦПК України заяв по суті справи від її сторін до Сколівського районного суду Львівської області не надходило.

Заяви та клопотання учасників справи. 
Будь-яких заяв та/чи клопотань від сторін у справі, котрі б залишалися не вирішеними у визначеному чинним ЦПК України порядку, у тому числі й про розгляд цієї справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, або ж у загальному позовному провадженні, до Сколівського районного суду Львівської області не надходило.

Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали.
Оскільки відповідачем у вищевказаній позовній заяві зазначена фізична особа, який не має статусу підприємця, то суддею, у відповідності до положень ч. 8 ст. 187 ЦПК України, з метою визначення підсудності, було вжито заходів для отримання інформації з Єдиного державного демографічного реєстру про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи – відповідач а ОСОБА_2 .. Водночас, на підставі положень ч. 8 ст. 187 ЦПК України, було вжито заходів для отримання інформації з Єдиного державного демографічного реєстру про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи – позивачки ОСОБА_1 ..
Так, згідно сформованої з Єдиного державного демографічного реєстру відповіді № 2705576 від 07.05.2026 року, відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . 
Своєю чергою, згідно сформованої з Єдиного державного демографічного реєстру відповіді № 2705613 від 07.05.2026 року, позивачка ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . 
Відтак, ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області Микитина В.Я. від 07.05.2026 року, після отримання судом інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) обох сторін у справі, з-поміж іншого, вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду, виходячи з положень ч. 1 ст. 28 ЦПК України, як таку, що підсудна Сколівському районному суду Львівської області, оскільки подана позивачкою ОСОБА_1 за її зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання, та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження, у межах визначеного ст. 275 ЦПК України строку, тобто не більше шістдесяти днів з дня відкриття у ній провадження, у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області, що за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область, без проведення судового засідання, за наявними у цій справі матеріалами. Інформацію про дату розгляду справи постановлено оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України та на сайті Сколівського районного суду Львівської області.
Інші процесуальні дії у цій справі Сколівським районним судом Львівської області не вчинялись, а ухвали не постановлялись. 

Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке.
Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. 
Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо.
Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 
За змістом ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України).
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. 
Згідно частин 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Дотримуючись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм процесуального законодавства, суд, перевіряючи за пред`явленими позовними вимогами сімейного характеру порушення прав позивачки ОСОБА_1 , й причетність до такого порушення її прав відповідача ОСОБА_2 , встановив наступне.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин із оцінкою відповідних доказів.
Згідно з свідоцтвом про народження на бланку серії НОМЕР_1 , виданим Волосянківською сільською радою Сколівського району Львівської області 26.08.2015 року (копія міститься у справі, а. с. 6), батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , записані ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , обоє громадяни України. 
Заочним рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 19.10.2018 року за єдиним унікальним номером судової справи 453/603/18, номер провадження: 2/453/259/18 (копія міститься у справі, а. с. 7-8), задоволено позов ОСОБА_4 та розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , зареєстрований 14.08.2014 року виконавчим комітетом Волосянківської сільської ради Сколівського району Львівської області, актовий запис про шлюб № 9, прізвище дружини після розірвання шлюбу - « ОСОБА_5 ».
Згідно з свідоцтвом про шлюб на бланку серії НОМЕР_2 , виданим виконавчим комітетом Славської селищної ради Сколівського району Львівської області 07.09.2020 року (копія міститься у справі, а. с. 10), ОСОБА_6 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 07.09.2020 року, актовий запис про шлюб № 11, прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу – « ОСОБА_7 ». 
Судом встановлено, що попередньо, а самезаочним рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 28.11.2016 року за єдиним унікальним номером судової справи 453/1387/16-ц, номер провадження: 2/453/554/16 (копія міститься у справі, а. с. 16-17), задоволено позов ОСОБА_4 та вирішено стягувати на її користь з ОСОБА_2 аліменти на дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі – у розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 31.10.2016 року, і до досягнення нею повноліття. На підставі вказаного рішення Сколівським районним судом Львівської області 20.12.2016 року було видано виконавчий лист (копія міститься у справі, а. с. 9), й такий перебуває на виконанні у Сколівському районному відділі ДВС у Стрийському районі Львівської області Львівського МУ МЮ України, заборгованість по аліментах відсутня.
Згідно з свідоцтвом про народження на бланку серії НОМЕР_3 , виданим Сколівським районним відділом ДРАЦС Західного МУ МЮ (м. Львів) 16.03.2021 року (копія міститься у справі, а. с. 11), батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , записані ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , обоє громадяни України. 
Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб, виданої Славською селищною радою Стрийського району Львівської області 12.05.2026 року за вих. № 565 (міститься у справі, а. с. 12), позивачка ОСОБА_1 проживає та зареєстрована у с. Волосянка Стрийського району Львівської області, а до складу її сім`ї, з-поміж інших, входить дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Релевантні джерела права, застосовані судом при ухваленні рішення.
Встановлені судом сімейні правовідносини щодо способу виконання батьками обов`язку утримувати дітей, регулюються Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, протоколами до неї, Конвенцією Організації Об`єднаних Націй про права дитини 1989 року, Сімейним кодексом України (надалі – СК України), іншими актами законодавства, прийнятими у їх відповідності.
Так, згідно із ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою.
Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.
Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини 1989 року, батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частини 8 та 9 ст. 7 СК України).
Чинний СК України ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (частини 1 та 2 ст. 141 СК України).
Частиною 2 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
У ч. 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Чинний СК України передбачає зміну способу стягнення аліментів, визначеного за рішенням суду (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннями ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
За змістом частин 1 і 2 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Сплата аліментів при визначеному новому способі проводиться з дня набрання рішення законної сили (пункт 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»).

Узагальнена оцінка доводів та аргументів за результатами розгляду цієї справи.
Оскільки судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка являється малолітньою, то на зазначеного відповідача покладений обов`язок утримувати свою дочку до досягнення нею повноліття.
Суд підкреслює, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Будь-які докази на підтвердження незадовільного стану здоров`я відповідача ОСОБА_2 чи наявності в нього на утриманні інших малолітніх, неповнолітніх дітей, або ж непрацездатних членів сім`ї, у матеріалах цієї справи відсутні. Судом не здобуто також доказів з приводу наявності у сторін у справі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, або ж придбання ними нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів.
Беручи до уваги аргументи стосовно того, що витрати сім`ї позивачки ОСОБА_1 , з якою проживають вказана дочка, а також ще малолітній син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від другого шлюбу, різко змінилось у зв`язку із підвищенням вартості продуктів харчування, одягу, взуття, засобів гігієни, лікарських препаратів, а також з витратами, пов?язаними з навчанням та розвитком вказаних дітей – придбання навчального приладдя, підручників, канцелярських товарів, відтак потребує матеріальної підтримки, натомість, відповідач ОСОБА_2 зобов`язаний утримувати вказану дочку до досягнення нею повноліття, а тому, раніше визначений судом розмір аліментів в сумі 600 грн. є недостатнім для задоволення всіх потреб вказаної дочки, що у сукупності дає суду підстави для зміни способу стягнення аліментів на вказану дочку.
Таким чином, вирішуючи цей спір, суд, враховує обов`язок обох батьків утримувати вказану дочку до її повноліття, розмір гарантованого законодавством України прожиткового мінімуму для вказаної дочки відповідного віку, та те, що відповідач ОСОБА_2 – здорова, працездатна особа та має можливість надавати матеріальну допомогу, доказів зворотного зазначеним відповідачем суду не надано, тоді як вказана дочка потребує такої допомоги, а тому, вважає можливим визначити аліменти на вказану дочку в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача ОСОБА_2 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання законної сили даним рішенням і до досягнення дитиною повноліття, змінивши спосіб стягнення аліментів, визначений заочним рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 28.11.2016 року за єдиним унікальним номером судової справи 453/1387/16-ц, номер провадження: 2/453/554/16.
Водночас, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам у справі, що у відповідності до приписів статей 192, 201 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Суд також враховує, що, як неодноразово вказував Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення від 09 грудня 1994 року у справі «Ruiz Toriya v. Spaine», серія A № 303-A, параграф 29-30).

Щодо розподілу судових витрат у справі.
Відповідно до ч. 1, пунктів 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
За змістом частин 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову – на відповідача; 2) у разі відмови в позові – на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
В силу ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Оскільки позивачка ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із вимогою майнового характеру (про зміну способу стягнення аліментів на дитину) на підставі пункту 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то на підставі частин 1, 6 ст. 141 ЦПК України, судові витрати у справі у вигляді необхідності справляння судового збору підлягають до стягнення на користь держави з відповідача ОСОБА_2 , пропорційно до задоволених позовних вимог.
Доказів понесення сторонами у справі інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, матеріали цієї справи не містять.

Керуючись статтями 4-5, 10, 12-13, 77-81, 89-90, 95, 133, 141, 209-211, 247, 258-259, 263-265, 268, 274-275, 279 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на дитину, - задовольнити у повному обсязі.
Змінити спосіб стягнення аліментів, визначений заочним рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 28.11.2016 року за єдиним унікальним номером судової справи 453/1387/16-ц., номер провадження: 2/453/554/16, та стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у частці від заробітку (доходу) – у розмірі частини з усіх його видів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи таке стягнення з дня набрання цим рішенням законної сили, і до досягнення вказаною дочкою повноліття. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір за пред`явлення до нього ОСОБА_1 позовної вимоги про зміну способу стягнення аліментів на дитину, у сумі 1 331 (одну тисячу триста тридцять одну) грн. 20 коп..
Виконавчий лист, виданий 20.12.2016 року на підставі заочного рішення Сколівського районного суду Львівської області від 28.11.2016 року за єдиним унікальним номером судової справи 453/1387/16-ц., номер провадження: 2/453/554/16, про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі – у розмірі 600 (шістсот) грн. щомісячно, починаючи з 31.10.2016 року і до досягнення нею повноліття, - відкликати після погашення заборгованості зі сплати аліментів за період до набрання цим рішенням законної сили.

Строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду. 

Повне найменування сторін у справі.
Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; адреса електронної пошти: відсутня; електронний кабінет у ЄСІТС: відсутній.
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ; адреса електронної пошти: відсутня; електронний кабінет у ЄСІТС: відсутній.

Повне рішення суду складено: 15 червня 2026 року.

Суддя Володимир МИКИТИН