707/1456/26 
2/707/1281/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
14 травня 2026 року м. Черкаси
Черкаський районний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді Тептюка Є.П.
за участю секретаря Заруби Н.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, -
ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад позиції позивача:
ОСОБА_1 звернулась до Черкаського районного суду Черкаської області із позовом до  ОСОБА_2 про розірвання шлюбу тастягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.
Позовні вимоги мотивовано тим, що 26 липня 2019 року між сторонами було зареєстровано шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син – ОСОБА_3 . 
Протягом певного часу відношення з позивачем поступово погіршувались. В результаті чого між ними зникло взаєморозуміння. Будь-які спроби в свій час примиритися не дали бажаних результатів, оскільки у них з відповідачем різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Тому на даний час є потреба в розірванні шлюбу, так як відносин притаманних для сім`ї між ними не має.
Також відповідач не достатньо приймає участь в утриманні їхньої дитини та задоволенні її життєвих потреб. Заробітної плати позивачки не вистачає для забезпечення дитини всім необхідним, тому, враховуючи ту обставину, що дитина після розлучення проживатиме зі позивачем, крім розірвання шлюбу остання просила суд стягнути із відповідача аліментів на свою користь на утримання спільної дитини.
Оскільки відповідач має непостійний, мінливий дохід, офіційно не працевлаштований, на утриманні інших дітей не має, інвалідом не являється тому, на думку позивача, має можливість сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі, а саме 4000 грн, щомісячно.
Також просила стягнути із відповідача судові витрати.
Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про прийняття до розгляду та відкриття провадження відповідачу був наданий строк у 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву, було було роз`яснено, що за клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та роз`яснено право надання строку на примирення.
Відповідача було повідомлено про вказаний позов шляхом направлення копії позовної заяви разом з додатками та ухвалою суду за місцем його реєстрації. Рекомендоване повідомлення повернулось із зазначенням: «вручено особисто». Відтак, відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд справи.
Відзиву від відповідача не надходило. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Заяви та клопотання, інші процесуальні дії у справі:
16 квітня 2026 року ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області було прийнято справу до провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами.
Встановлені судом обставини:
Судом встановлено, що 26 липня 2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим та зареєстрованим Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 26.07.2019 року, серія НОМЕР_1 , актовий запис № 1118. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_4 змінила прізвище на « ОСОБА_5 ».
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_2 , актовий запис № 24.
Згідно витягу від 25.03.2026 року з реєстру територіальної громади зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . 
Згідно витягу від 02.04.2026 року з реєстру територіальної громади зазначено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . 
Тобто, встановлено факт проживання матері із сином.
Згідно довідки про доходи від 01.04.2026 року № 1 виданою ФОП ОСОБА_6 , про те, що ОСОБА_1 працює продавцем продовольчих товарів у ФОП ОСОБА_6 та отримує заробітну плату у розмірі 8 100,00 грн щомісячно, що складає за період з 01.01.2025 року по 30.11.2025 року загальний розмір 89 100,00 грн. 
Норми права, що підлягають застосуванню:
Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. 
У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.
Як передбачено ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ст. 141 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ч. 1 ст. 180 СК України).
Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
ч. 1 ст. 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України - розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Статтею ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2025 рік" визначено, що з 01 січня 2026 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років (включаючи 15-річних) встановлено на рівні 3 512 грн на місяць.
Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
В силу приписів статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Враховуючи наведене, суд виходить із безумовного права дитини на належне утримання, виховання, рівень життя та розвитку від своїх батьків, до досягнення повноліття.
Згідно ч. 1 ст. 191 СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
В порядку п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Позиція та висновки суду за результатами розгляду справи:
Суд, дослідивши надані письмові докази в їх сукупності та повноті приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.
З матеріалів справи вбачається, що сторони не проживають однією сім`єю, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, надання строку на примирення - недоцільне.
Таким чином, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог в частині розірвання шлюбу і необхідність їх задоволення судом.
Від шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає та перебуває на утриманні матері. Відповідачем не надано доказів, які спростовують факт проживання дитини з матір`ю та те, що дитина перебуває на її утриманні, відзив не надійшов, будь-яких заперечень не надходило, хоча відповідач був належно повідомлений про розгляд справи.
Враховуючи те, що відповідач зобов`язаний утримувати дитину, те, що дитина потребує матеріальної допомоги і з боку батька, який повинен створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації її життя нарівні з позивачкою, суд вважає вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів обґрунтованими.
Проте під час розгляду справи, за результатами досліджених по справі доказів, судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що відповідач може сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 4 000,00 грн. Тому, з урахуванням принципів розумності, справедливості та пропорційності, а також з метою забезпечення належного утримання дитини без покладення надмірного фінансового тягаря на платника аліментів, суд вважає за можливе призначити розмір аліментів передбаченим законом, а саме 3 512,00 грн щомісячно з дня набрання рішенням суду законної сили, до досягнення дитиною повноліття.
Саме такий розмір щомісячного грошового забезпечення суд вважає необхідним та достатнім для забезпечення потреб дитини, її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. У свою чергу такий розмір аліментів не буде порушувати права та інтереси дитини та буде дотримана вимога щодо гарантованого мінімального розміру аліментів не менше ніж 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Судові витрати:
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Оскільки позивач, при зверненні з позовом до суду про стягнення аліментів, була звільнена від сплати судового збору, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», з відповідача на користь держави потрібно стягнути частину судового збору. Так як, суд дійшов висновку про часткове задоволення в цій частині позовних вимог в розмірі 3 512,00 грн, з відповідача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог (87,80 %), а саме судового збору – 1 168,79 грн, а інша частина компенсується за рахунок держави. Відповідачем не надано доказів, які б були підставою для звільнення його від сплати судового збору.
Також позивачем було сплачено судовий збір за вимогу розірвати шлюб та враховуючи задоволення позовних вимог в цій частині в повному обсязі, суд вважає стягнути із відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1 331,20 грн.
Керуючись ст.ст.180-183 СК України та ст.ст. 141, 263-265 ЦПК України, суд, - 
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини – задовольнити частково.
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 26.07.2019 року Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 1118 – розірвати.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 3512, 00 грн щомісячно, починаючи з моменту подачі позовної заяви 06.04.2026 року та до досягнення дитиною повноліття ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, що складаються із судового збору в розмірі 1 168,79 грн.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1 331,20 грн.
В іншій частині позовних вимог – відмовити.
Ознайомитись з повним текстом судового рішення, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 18 травня 2026 року.

Суддя:  Є.  П.  Тептюк