Справа № 715/4451/25 
Провадження № 2/715/171/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2026 року   селище Глибока 
Глибоцький районний суд Чернівецької області
в складі: головуючого судді Маковійчук Ю.В.
секретар судового засідання Затолошна Р.В.

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно, зустрічним позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно –

В С Т А Н О В И В:
Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування на 39/48 частини нерухомого майна, по АДРЕСА_1 .
Позивачі за зустрічним позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом, просять суд визнати за ними право власності в порядку спадкування на 3/48 частини нерухомого майна, по АДРЕСА_1 за кожним.
Свої вимоги обґрунтовують тим, що вони своєчасно прийняли спадщину, однак, не можуть оформити свої спадкові права через те, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно.
В судове засідання ОСОБА_1 , позивачка за первісним позовом та відповідачка за зустрічним позовом, не з`явилася, проте подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі і просила суд позов задовольнити, а справу розглянути без її участі. Зустрічний позов визнала.
В судове засідання ОСОБА_3 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , відповідачі за первісним позовом та позивачі за зустрічним позовом, не з`явилися, проте подали до суду заяву, в якій первісні позовні вимоги визнали повністю, свої зустрічні позовні вимоги підтримали у повному обсязі і просили суд їх задовольнити, а справу розглянути без їх участі. 
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги за первісним та зустрічними позовами він визнає, проти їх задоволення не заперечує, просив суд про розгляд справи у його відсутності.
Суд дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що і первісний і зустрічний позови слід задовольнити, виходячи із наступного.
Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. 
Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. 
Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Нормами ст. ст. 1220, 1221 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ст. 1223).
Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 1269 та ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дід позивачів ОСОБА_6 у віці 96 років, про що у виконавчому комітеті Станівецької сільської ради Глибоцького району Чернівецької області складено відповідний актовий запис 06.03.1997 року за номером № 04. За життя спадкодавець заповіту не складав, тому спадщину після смерті діда прийняли його дружина ОСОБА_7 та син ОСОБА_2 які на день смерті з ним були зареєстровані та проживали.
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачів ОСОБА_8 у віці 58 років, про що у виконавчому комітеті Станівецької сільської ради Глибоцького району Чернівецької області складено відповідний актовий запис 11.07.2001 року за номером № 13. За життя останній заповіт не складав, спадкування здійснювалося за законом. Спадщину після його смерті прийняли спадкоємці, що були з ним зареєстровані та проживали на час смерті, зокрема, його мати (їх баба) – ОСОБА_7 , його дружина (їх мати) – ОСОБА_9 , його донька (позивачка) – ОСОБА_10 , та його сини (відповідачі за первісним позовом та позивачі за зустрічним позовом): ОСОБА_3 , ОСОБА_11 , ОСОБА_5 .
ІНФОРМАЦІЯ_3 померла баба позивачів – ОСОБА_7 у віці 83 років, про що у виконавчому комітеті Станівецької сільської ради Глибоцького району Чернівецької області зроблено відповідний актовий запис 08.06.2004 року за номером № 15. За життя баба склала заповіт, згідно якого заповіла позивачці ОСОБА_1 права на все своє майно. Спадкоємців, що мали право на обов`язкову частку у спадщині є позивачка, яка своєчасно звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Спадкоємців, що мають право на обов`язкову частку у спадщині відсутні.
ІНФОРМАЦІЯ_4 померла мати позивачів ОСОБА_9 у віці 71 рік, про що у Глибоцькому відділі ДРАЦС у Чернівецькому районі Чернівецької області складено відповідний актовий запис 06.09.2021 року за номером № 306. За життя остання заповіт не складала. На день її смерті з нею були зареєстровані та проживали шестеро осіб: її донька – ОСОБА_1 , її онуки: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , її зять – ОСОБА_16 .
Таким чином, спадщину після смерті матері прийняла лише позивачка – ОСОБА_1 , яка проживала на день смерті матері з нею – відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України.
Встановлено, що позивачка після смерті баби ОСОБА_7 оформила спадщину та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,3200 га.
Крім вищевказаної земельної ділянки до складу спадщини входить житловий будинок по АДРЕСА_1 . Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове нерухоме майно нотаріусом було відмовлено у зв?язку з відсутністю документа, що посвідчує право власності спадкодавця на зазначене вище нерухоме майно, оскільки за життя баба не оформила і не зареєструвала право власності на вказаний житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями і спорудами.
Згідно технічного паспорту на будинок садибного типу до складу нерухомого майна по АДРЕСА_1 входять: житловий будинок літ. «А», загальна площа 119,1 кв.м, житлова площа 84,1 кв.м; прибудови літ.літ. «А1» та «А2», ганки літ.літ. «а» та «б», літня кухня літ. «Б»; навіс літ. «В»; сараї літ. «Г», «Д», «Е»; вбиральня літ. «Є»; криниця № 1; ворота № 2; огорожа № 3, 4, 5; хвіртка № 6; коптильня № 7; стінка підпірна № 8; сходи № 9; вимощення № 10.
Крім того, встановлено, що вказане господарство станом на 1991 рік відносилось до категорії колгоспних дворів. Право на частку у майні колишнього колгоспного двору набули та зберегли четверо осіб: ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , кожному з яких належало по 1/4 частині вказаного майна.
Після смерті діда позивачів ОСОБА_6 – його частка в рівних частинах розподілилась між його дружиною ОСОБА_7 та його сином ОСОБА_2 . Таким чином, їхні частки стали складати по 3/8 кожному: (1/4 + 1/8).
Після смерті батька позивачів ОСОБА_2 – його частка в рівних частина розподілилась між його матір?ю ОСОБА_7 (21/48), його дружиною ОСОБА_9 (15/48) та його дітьми, які з ним проживали: донькою ОСОБА_10 , синами – ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 (3/48).
Після смерті ОСОБА_7 – її частка була успадкована за заповітом позивачкою ОСОБА_10 (24/48). 
Після смерті матері ( ОСОБА_9 ) – її частка була 24/48 успадкована за законом позивачкою ОСОБА_10 , яка на день смерті матері проживала разом з нею, її частка склала 39/48. 
Отже, встановлено, що позивачка ОСОБА_1 за первісним позовом має право на 39/48 частки спірного майна, а кожен з позивачів за зустрічним позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , мають право на 3/48 вказаного майна, а тому суд приходить до висновку, що як первісний, так і зустрічні позови є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3-13,19,76-81,89,206,259,263-265 ЦПК України, суд, - 

У Х В А Л И В:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно та зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно, зустрічний позов ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності на 39/48 частини нерухомого майна, до складу якого входять: житловий будинок літ. «А», загальна площа 119,1 кв.м, житлова площа 84,1 кв.м; прибудови літ.літ. «А1» та «А2», ганки літ.літ. «а» та «б», літня кухня літ. «Б»; навіс літ. «В»; сараї літ. «Г», «Д», «Е»; вбиральня літ. «Є»; криниця № 1; ворота № 2; огорожа № 3, 4, 5; хвіртка № 6; коптильня № 7; стінка підпірна № 8; сходи № 9; вимощення № 10.
Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , право власності на 3/48 частини нерухомого майна, до складу якого входять: житловий будинок літ. «А», загальна площа 119,1 кв.м, житлова площа 84,1 кв.м; прибудови літ.літ. «А1» та «А2», ганки літ.літ. «а» та «б», літня кухня літ. «Б»; навіс літ. «В»; сараї літ. «Г», «Д», «Е»; вбиральня літ. «Є»; криниця № 1; ворота № 2; огорожа № 3, 4, 5; хвіртка № 6; коптильня № 7; стінка підпірна № 8; сходи № 9; вимощення № 10.
Визнати за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , право власності на 3/48 частини нерухомого майна, до складу якого входять: житловий будинок літ. «А», загальна площа 119,1 кв.м, житлова площа 84,1 кв.м; прибудови літ.літ. «А1» та «А2», ганки літ.літ. «а» та «б», літня кухня літ. «Б»; навіс літ. «В»; сараї літ. «Г», «Д», «Е»; вбиральня літ. «Є»; криниця № 1; ворота № 2; огорожа № 3, 4, 5; хвіртка № 6; коптильня № 7; стінка підпірна № 8; сходи № 9; вимощення № 10.
Визнати за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , право власності на 3/48 частини нерухомого майна, до складу якого входять: житловий будинок літ. «А», загальна площа 119,1 кв.м, житлова площа 84,1 кв.м; прибудови літ.літ. «А1» та «А2», ганки літ.літ. «а» та «б», літня кухня літ. «Б»; навіс літ. «В»; сараї літ. «Г», «Д», «Е»; вбиральня літ. «Є»; криниця № 1; ворота № 2; огорожа № 3, 4, 5; хвіртка № 6; коптильня № 7; стінка підпірна № 8; сходи № 9; вимощення № 10.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 

Суддя