ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2026 року 
м. Київ

справа № 520/8583/25
адміністративне провадження № К/990/40727/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):
суддя-доповідач - Бевзенко В.М.,
судді: Бучик А.Ю., Шарапа В.М.,
розглянувши у письмовому провадженні касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 09 вересня 2025 року (прийняту у складі головуючого судді: Калиновського В.А., суддів: Бегунца А.О., Русанової В.Б.) у справі №520/8583/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -
УСТАНОВИВ:
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1. У квітні 2025 року ОСОБА_1 (далі - позивачка, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ у Харківській області), в якому просила:
- визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Харківській області щодо непроведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії ОСОБА_1 , на коефіцієнти у розмірі 1,197, у розмірі 1,0796, у розмірі 1,115 для забезпечення індексації пенсії;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 у відповідності до частини другої статті 42 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV) шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії ОСОБА_1 , в розмірі 10846,37 грн на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,197 відповідно пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 року № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» (далі - постанова № 168), на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,0796 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2024 року №185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» (далі - постанова № 185), на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,115 з 01 березня 2025 року відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2025 року № 209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році» (далі - постанова № 209) та у зв`язку з цим провести виплату недоотриманих сум пенсії, починаючи з 11 жовтня 2024 року.
Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що з 01 березня 2023 року, 01 березня 2024 року та з 01 березня 2025 року відбулась індексація пенсій відповідно до постанов № 168, № 185 та № 209, проте їй пенсія не була проіндексована на підставі зазначених постанов. Наголошувала, що відповідач до спірних правовідносин протиправно не застосував частину другу статті 42 Закону № 1058-ІV, пункти 1-4, 7 Порядку проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року №124 (далі - Порядок №124).
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
2. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08 липня 2025 року у справі № 520/8583/25 позов задоволено.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що індексація пенсії позивачки у 2023- 2025 роках мала проводитися відповідно до постанов № 168, № 185, № 209, Порядку № 124 та з урахуванням приписів частини другої статті 42 Закону № 1058-IV шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який безпосередньо враховувався для обчислення пенсії (у розмірі 10 846,37 грн), на коефіцієнти збільшення 1,197, 1,0796 та 1,115 відповідно.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 09 вересня 2025 року у справі № 520/8583/25 апеляційну скаргу ГУ ПФУ в Харківській області задоволено частково: рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08 липня 2025 року змінено шляхом виключення з його мотивувальної та резолютивної частин посилання на «коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2019- 2021 роки, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,197».
В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08 липня 2025 року у справі № 520/8583/25 залишено без змін.
Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині виключення з рішення вказівки про урахування при перерахунку пенсії позивача коефіцієнтів за попередні роки, суд апеляційної інстанції виходив з того, що суд першої інстанції помилково зазначив про необхідність обчислення індексації пенсії позивачки з 11 жовтня 2024 року із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2019- 2021 роки, з якої сплачено страхові внески, що враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,197, оскільки вказаний коефіцієнт діє виключно на 2023 рік, а тому з дат, визначених судом першої інстанції не застосовується.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву на касаційну скаргу
3. Не погодившись з рішенням суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Підставою для відкриття касаційного провадження у справі є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку (пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України). 
В обґрунтування касаційної скарги скаржниця зазначає, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального права, а саме положення пункту 7 Порядку № 124, постанов Кабінету Міністрів України № 168, № 185 та № 209, та не врахував висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 13 січня 2025 року у справі №160/28752/23, від 27 січня 2025 року у справі №200/422/24, від 27 січня 2025 року у справі №620/7211/24, від 28 січня 2025 року у справі №200/422/24, від 27 січня 2025 року у справі №620/7211/24, від 28 січня 2025 року у справі 120/1483/24, від 28 січня 2025 року у справі №400/4663/24, від 16 квітня 2025 року у справі №200/5836/24.
Відповідач відзиву на касаційну скаргу не подав. Ухвалу про відкриття касаційного провадження від 21 жовтня 2025 року доставлено до його електронного кабінету 22 жовтня 2025 року о 15:24.
Встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи
4. Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачка отримує пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-ІV. Враховуючи, що позивачці призначено пенсію за віком, для обчислення її розміру відповідач під час призначення врахував показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2019- 2021 рр., у розмірі 10 846,37 гривні.
Позивачка звернулася до ГУ ПФУ в Харківській області із заявою, в якій просила провести перерахунок (індексацію) її пенсії шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, що враховується для обчислення пенсії: на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,197 з 01 березня 2023 року, на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,0796 з 01 березня 2024 року, на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,115 з 01 березня 2025 року, та у зв`язку з цим виплатити недоотримані суми пенсії, починаючи з 01 березня 2023 року.
ГУ ПФУ в Харківській області листом № 8340-7752/Д-03/8-2000/25 від 25 березня 2025 року на звернення позивачки повідомило, що з 01 березня 2023 року до основного розміру її пенсії встановлено щомісячну доплату в розмірі 100 грн, і таку ж доплату в розмірі 100 грн встановлено з 01 березня 2024 року. Також зазначено, що з 01 березня 2025 року на виконання постанови КМУ № 209 позивачці проведено перерахунок пенсії у зв`язку зі збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, що враховується для обчислення пенсії, із застосуванням коефіцієнта в розмірі 1,046.
ГУ ПФУ в Харківській області зазначило, що згідно з пунктом 3 постанови КМУ № 209 розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктами 1- 7 цієї постанови, не може перевищувати 1500 гривень. Відтак, з 1 березня 2025 року пенсію позивачки обчислено з урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, в розмірі 10 846,37 грн (визначеного як середній показник за три роки, що передують зверненню за призначенням пенсії (2019- 2021 рр.)), збільшеного на коефіцієнт 1,046, що становить 11 345,30 грн.
Не погоджуючись із такими діями відповідача, позивачка звернулася до суду з цим позовом.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
5. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає таке.
6. Згідно з положенням частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
7. Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
8. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
9. Крім того стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме - бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
10. Зазначеним вимогам процесуального закону постанова Другого апеляційного адміністративного суду від 09 вересня 2025 року не відповідає, а викладені у касаційній скарзі доводи є обґрунтованими.
11. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, в межах касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, виходить з такого.
12. У касаційній скарзі позивачка покликається на неврахування висновків Верховного Суду щодо застосування положень статті 42 Закону № 1058-ІV, викладених у постановах Верховного Суду від 13 січня 2025 року у справі №160/28752/23, від 27 січня 2025 року у справі №200/422/24, від 27 січня 2025 року у справі №620/7211/24, від 28 січня 2025 року у справі №200/422/24, від 27 січня 2025 року у справі №620/7211/24, від 28 січня 2025 року у справі 120/1483/24, від 28 січня 2025 року у справі №400/4663/24, від 16 квітня 2025 року у справі №200/5836/24.
13. Колегія суддів звертає увагу на те, що Верховний Суд у складі Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 16 квітня 2025 року у справі № 200/5836/24 не знайшов підстав для відступу від правового висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 13 січня 2025 року у справі № 160/28752/23 та інших постановах, де він застосований, і дійшов такого висновку:
« при проведенні перерахунку пенсій, призначених у 2020 - 2023 роках згідно з Законом № 1058-IV, у зв`язку з щорічною індексацією, збільшенню підлягає показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, як це передбачено частиною другою статті 42 Закону № 1058-IV. Застосуванню також підлягають відповідні постанови Кабінету Міністрів України «Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році» від 22 лютого 2021 року № 127, «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» від 16 лютого 2022 року № 118, «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» від 24 лютого 2023 року № 168. 
95. Порядок № 124 підлягає застосуванню виключно в частині, яка не суперечить положенням Закону № 1058-IV.
96. З огляду на визначення загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами судова палата доходить висновку, що застосування при проведенні індексації пенсій, починаючи з 2020 року, відповідно до частини другої статті 42 Закону № 1058-IV положень пункту 5 Порядку № 124, є протиправним.
97. З врахуванням вищевикладеного, абзац перший в сукупності з абзацом другим пункту 5 Порядку № 124 повинні застосовуватися лише у відповідності з частиною другою статті 42 Закону № 1058-IV, тобто під час проведення індексації повинен застосовуватися показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення вказаної пенсії.
98. За таких обставин, судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав не знайшла підстав для відступлення від правового висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 13 січня 2025 року у справі № 160/28752/23 та інших постановах, де він застосований.
99. Тому, застосовуючи наведені вище норми права, з урахуванням зазначених вище висновків Верховного Суду, судова палата констатує, що Управління, здійснюючи перерахунок пенсії позивачу на підставі частини другої статті 42 Закону № 1058-IV, встановивши йому щомісячну доплату до пенсії в розмірі 135 грн, 100 грн, 100 грн відповідно у 2022- 2024 роках, замість застосування коефіцієнтів збільшення 1,14, 1,197, 1,0796 відповідно до показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який безпосередньо враховувався для обчислення пенсії позивача, діяв не у відповідності до вимог чинного законодавства».
14. З урахуванням зазначених висновків Верховного Суду колегія суддів констатує, що ГУ ПФУ в Харківській області, здійснюючи у 2023- 2024 роках перерахунок пенсії позивачки на підставі частини другої статті 42 Закону № 1058-IV та встановивши їй щомісячні доплати до пенсії в розмірі 100,00 грн та 100,00 грн відповідно замість застосування коефіцієнтів збільшення 1,197 та 1,0796 до показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який безпосередньо враховувався для обчислення її пенсії, а у 2025 році - із застосуванням коефіцієнта 1,046 замість 1,115, діяло всупереч вимогам чинного законодавства.
15. За таких обставин рішення судів першої та апеляційної інстанцій у цій частині відповідають зазначеним вище висновкам.
16. Разом з тим, суд апеляційної інстанції, змінюючи рішення суду першої інстанції, неправильно трактував положення нормативно-правових актів, що регулюють вказані правовідносини, та дійшов помилкового висновку про те, що при перерахунку пенсії позивачки з 11 жовтня 2024 року підлягає застосуванню виключно коефіцієнт збільшення 1,0796, передбачений постановою № 185 (який діє з 01 березня 2024 року), а з 01 березня 2025 року - виключно коефіцієнт збільшення 1,115, передбачений пунктом 1 постанови № 209.
17. Суд апеляційної інстанції не врахував, що при перерахунку пенсії позивачки з 11 жовтня 2024 року має враховуватися не лише коефіцієнт 1,0796 згідно з постановою № 185, а й коефіцієнт 1,197 до показника середньої заробітної плати, передбачений постановою № 168, який мав виплачуватися їй у 2023 році. Відповідно, при перерахунку пенсії позивачки з 01 березня 2025 року має враховуватися не лише коефіцієнт 1,115 (постанова № 209), а й коефіцієнт 1,197 (постанова № 168), що мав виплачуватися їй у 2023 році, та коефіцієнт 1,0796 (постанова № 185), який мав виплачуватися їй у 2024 році.
18. Враховуючи вказане, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції законно та обґрунтовано задовольнив позов. Висновки суду першої інстанції зроблені на підставі повного та всебічного дослідження матеріалів справи, правильного застосування норм матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, тоді як суд апеляційної інстанції під час апеляційного перегляду справи неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до ухвалення необґрунтованого судового рішення.
19. Відповідно до статті 352 КАС України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що суд апеляційної інстанції скасував судове рішення, яке відповідає закону.
20. Врахувавши вказані обставини, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції та залишення в силі рішення суду першої інстанції.
21. За правилами статті 139 КАС України у разі скасування постанови суду апеляційної інстанції судовий збір, сплачений стороною, яка не є суб`єктом владних повноважень, за подання касаційної скарги підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.
22. Враховуючи, що позивачка звільнена від сплати судового збору і його не сплачувала, Суд дійшов висновку про відсутність підстав для розподілу судових витрат у частині стягнення судового збору з відповідача.
Керуючись статтями 139, 341, 345, 352, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 09 вересня 2025 року у справі № 520/8583/25 скасувати.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08 липня 2025 року у справі № 520/8583/25 залишити в силі.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не оскаржується.

Суддя-доповідач В. М. Бевзенко
Судді: А. Ю. Бучик
В. М. Шарапа