П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/31013/25	

Головуючий І інстанції: Завальнюк І.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді - Осіпова Ю.В.,
суддів - Голуб В.А., Скрипченка В.О., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ферко» на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2025 року про відмову у стягненні судових витрат на професійну правничу допомогу (м.Одеса, дата складання повного тексту судового рішення - 15.12.2025р.) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ферко» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
В С Т А Н О В И В:
04.08.2025р. ТОВ «Ферко» звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до ГУ ДПС в Одеській області, в якому просило суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.05.2025р. №22920/15-32-23-01, яким було збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств у загальному розмірі 47 022 319 грн.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27.11.2025р. у задоволенні позову ТОВ «Ферко» - відмовлено в повному обсязі.
При винесенні даного рішення судом першої інстанції, відповідно, не вирішувалось питання про судові витрати на правничу допомогу.
03.12.2025р. представником позивача було подано до суду 1-ї інстанції заяву про ухвалення додаткового рішення суду у цій справі, а саме стягнення з ГУ ДПС в Одеській області на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу у загальному розмірі - 258 868,75 грн.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2025 року (ухваленим в порядку письмового провадження) заяву ТОВ «Ферко» про розподіл судових витрат у справі - залишено без задоволення. 
Не погоджуючись із зазначеними вище рішенням суду першої інстанції від 27.11.2025р. та ухвалою від 15.12.2025р., представник позивача відповідно, 26.12.2025р. і 30.12.2025р. подав апеляційні скарги, в яких зазначив про те, що судом, при винесенні цих оскаржуваних рішень було грубо порушено норми матеріального і процесуального права, у зв`язку із чим, просив скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27.11.2025р. та ухвалу цього ж суду від 15.12.2025р. і прийняти нові рішення - про задоволення усіх заявлених вимог ТОВ «Ферко» в повному обсязі.
Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07.01.2026р. та 02.02.2026р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27.11.2025р. та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні за участю сторін.
А ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12.01.2026р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 15.12.2025р. та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження.
29.01.2026р. матеріали справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.
В подальшому, П`ятим апеляційним адміністративним судом, за результатами апеляційного розгляду було ухвалено постанову від 29.04.2026р., якою скасовано рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27.11.2025р. та прийнято нове рішення, яким задоволено адміністративний позов ТОВ «Ферко». Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області від 13.05.2025р. №22920/15-32-23-01. Стягнуто на користь ТОВ «Ферко» (код ЄДРПОУ: 31681342) судові витрати з сплати судового збору за подання адміністративного позову і апеляційної скарги у сумі 75 700 грн. за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУ: 44069166).
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України апеляційні скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, судом 2-ї інстанції можуть бути розглянуті в порядку письмового провадження.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.308 КАС України).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги ТОВ «Ферко» на ухвалу суду 1-ї інстанції від 15.12.2025р., колегія суддів доходить висновку про наявність належних підстав для її часткового задоволення.
Так, ухвалюючи судове рішення про відмову у стягненні судових витрат на правову допомогу, суд 1-ї інстанції виходив із того, що оскільки ТОВу «Ферко» було повністю відмовлено у задоволенні позову, то відповідно, жодна з визначених приписами ч.1 ст.252 КАС України умов для винесення додаткового судового рішення, відсутня.
Однак, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд на даний момент не може погодитися з наведеними висновками суду 1-ї інстанції, з огляду на наступне.
Статтею 16 КАС України чітко регламентовано, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
За приписами ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст.134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в т.ч. гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт; 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в т.ч. впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Як передбачено положеннями ч.ч.1,7 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Відповідно до ч.9 ст.139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в т.ч. чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Отже, документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. 
Так, як встановлено колегією суддів, рішенням суду 1-ї інстанції від 27.11.2025р. у задоволенні позову ТОВ «Ферко» було відмовлено у повному обсязі . 
Однак, як вказувалося вище, зазначене рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27.11.2025р. було оскаржено позивачем в апеляційному порядку.
Далі, за результатами апеляційного розгляду, постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.04.2026р. апеляційну скаргу ТОВ «Ферко» було задоволено, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27.11.2025р. - скасовано та прийнято нове, яким адміністративний позов - задоволено повністю. Визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення відповідача від 13.05.2025р. №22920/15-32-23-01 про збільшення ТОВ «Ферко» суми грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств у загальному розмірі 47 022 319 грн. Одночасно на користь ТОВ «Ферко» також було стягнуто і судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову та апеляційної скарги у сумі 75700 грн. за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС в Одеській області.
Таким чином, з огляду на викладені обставини, наразі існують достатні підстави для розгляду по суті заяви позивача від 03.12.2025р. про ухвалення додаткового рішення у даній справі щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу.
У той же час, визначаючись із сумою компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг та виконаних ним робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Окрім того, варто зазначити, що у відповідності до п.154 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Lavents v. Latvia» (заява №58442/00), суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично та обов`язково понесені та мають розумну суму. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Тобто, при визначенні суми відшкодування судових витрат, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерієм розумності їхнього розміру, виходячи із конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.
Слід звернути увагу на те, що правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні врегульовано Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 вищевказаного Закону, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
За змістом ст.ст.27,30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати та умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.
Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Зміст наведених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що адвокатський гонорар може існувати у двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення, а саме: при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
У п.3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009р. за №23-рп/2009 визначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів та звернень, довідок, заяв, скарг, а також здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Так, як встановлено колегією суддів та підтверджується матеріалами даної справи, з метою захисту законних прав та інтересів між позивачем та адвокатським об`єднанням «Лігал Гран.ТТ» укладено договір від 01.10.2018р. про надання оплатної правової допомоги.
01.09.2025р. між позивачем та адвокатським об`єднанням було укладено Додаткову угоду. 
Згідно з п.1 Додаткової угоди, на виконання умов Договору про надання правової допомоги від 01.10.2018р., адвокатське об`єднання бере на себе обов`язки надати ТОВ «Ферко» послуги з представництва його інтересів у судах всіх інстанцій в рамках спору (позову) про скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області від 13.05.2025р. №22920/15-32-23-01. 
Відповідно до п.2 відповідної Додаткової угоди, зміст послуг, зазначених в п.1 Додаткової угоди, передбачає представництво інтересів ТОВ «Ферко» в суді, включаючи аналіз документів і законодавства, підготовку позову, особисте представництво інтересів в судових засіданнях, подачу додаткових пояснень, заперечень, клопотань та інших процесуальних документів, а також надання Замовнику консультацій в ході представництва інтересів
За надання послуг, визначених в п.2 цієї Додаткової угоди, Замовник зобов`язується сплатити Адвокатському об`єднанню плату в еквіваленті 150 доларів США за годину роботи адвоката у гривнях за курсом продажу долара, встановленим ПАТ «ПУМБ» на дату складання рахунку та/або Акту наданих послуг Адвокатського об`єднання.
При цьому, за особисте представництво інтересів Замовника в судових засіданнях, останній зобов`язується сплатити Адвокатському об`єднанню плату в еквіваленті 400 доларів США за кожне представництво адвокатом інтересів Замовника у судових засіданнях у гривнях за курсом продажу долара, встановленим ПАТ «ПУМБ» на дату складання рахунку та/або Акту наданих послуг Адвокатського об`єднання.
Оплата юридичних послуг (гонорару), визначених в п.2 цієї Додаткової угоди, здійснюється Замовником в гривнях на рахунок Адвокатського об`єднання на підставі та у розмірі визначеному у рахунку та/або в Акті наданих послуг.
Так, як свідчать матеріали справи, згідно акту наданих послуг від 01.12.2025р. №АО-01/12, Адвокатським об`єднанням були надані наступні правові послуги позивачу:
- зустріч з клієнтом (Замовником) з метою з`ясування обставин даної справи, правовий аналіз документів, пошук та аналіз актуальної судової практики з питань застосування законодавства у спірних правовідносинах, підготовка та відправка клієнту реквізитів для оплати судового збору - 51240 грн.;
- підготування позовної заяви, документів, комунікація з клієнтом, підготовка копії позовної заяви і доданих до неї документів іншим учасникам, надання позовної заяви до суду - 41632 грн.;
- підготування повідомлення та документів до ГУ ДПС в Одеській області про надання позову до суду, надання листа та документів до ГУ ДПС в Одеській області - 9607,50 грн.;
- аналіз ухвали суду про порушення провадження у справі, обов`язків сторін - 4803,75 грн.;
- аналіз відзиву ГУ ДПС в Одеській області на позов, документів - 19215 грн.;
- підготування відповіді на відзив ГУ ДПС в Одеській області, документів. направлення до суду та стороні у справі - 25620 грн.;
- участь у судовому засіданні - 17080 грн.; 
- аналіз заперечень ГУ ДПС в Одеській області - 16012,50 грн.;
- участь у судовому засіданні 17080 грн.;
- підготування до суду заяви щодо намірів подати докази судових витрат - 6405 грн.;
- участь у судовому засіданні - 17080 грн.;
- участь у судовому засіданні - 17080 грн.;
- аналіз судового рішення у справі - 6405 грн.;
- підготування заяви про стягнення судових витрат, документів - 9607,50.
Отже, загальна вартість послуг даного адвокатського бюро, згідно з актом наданих послуг, складає - 258 868,75 грн.
Ця загальна сума «гонорару» - 258 868,75 грн. за надання правової допомоги в суді 1-ї інстанції також підтверджується й рахунком на оплату від 01.12.2025р. №35. 
На переконання колегії суддів, надані позивачем документи дозволяють встановити зміст наданих послуг та їх загальну вартість. 
При вирішенні питання щодо розподілу витрат, пов`язаних із правовою допомогою адвоката, судова колегія звертає увагу на те, що дана справа не належить до категорії малозначних чи справ незначної складності. 
Так, даний спір стосувався оскарження податкового повідомлення-рішення від 13.05.2025р. №22920/15-32-23-01, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств у загальному розмірі 47 022 319 грн. (з яких, за податковим зобов`язанням - 46 096 644 грн., за штрафними санкціями - 925 675 грн.), що свідчить про значний майновий інтерес позивача, складність спірних правовідносин та об`єктивну необхідність залучення саме професійної правничої допомоги.
При цьому, суд не залишає поза увагою і той факт, що підготовка процесуальних документів у цій справі дійсно потребувала детального дослідження і аналізу податкового законодавства, нормативного регулювання у сфері трансфертного ціноутворення, релевантної судової практики та значного обсягу матеріалів фінансово-господарського характеру. 
Отже, сам по собі характер спору виключає висновок про формальність чи незначний обсяг виконаної адвокатом роботи.
Разом із тим, суд звертає увагу на те, що окремі дії, зазначені в акті наданих послуг, мають переважно технічний і організаційний характер, серед іншого, направлення реквізитів для сплати судового збору, виготовлення та направлення копій процесуальних документів іншим учасникам справи, повідомлення контролюючого органу про подання позову, аналіз ухвали про відкриття провадження та підготовка заяви щодо наміру подати докази судових витрат. 
Такі дії, на переконання колегії суддів, є звичайною складовою «загального супроводу справи» та не свідчать про якийсь значний чи складний обсяг професійної правничої допомоги.
Водночас, відповідно до ч.5 ст.134 та ч.9 ст.139 КАС України, при вирішенні питання про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу суд зобов`язаний оцінити не лише факт їх понесення, але й співмірність заявленої до стягнення суми критеріям розумності, необхідності та пропорційності.
Оцінюючи заявлений до стягнення розмір витрат у сумі 258 868,75 грн., суд 2-ї інстанції виходить із того, що сама по собі складність справи та значний розмір майнових вимог не є достатньою і безумовною підставою для покладення на іншу сторону всіх витрат у заявленому розмірі. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд, як уже зазначалося вище, також має враховувати й критерії співмірності, пропорційності, розумності та необхідності відповідних витрат у контексті фактичного обсягу наданої правничої допомоги.
З урахуванням характеру даного спору, обсягу виконаних представником ТОВ «Ферко» робіт, кількості підготовлених процесуальних документів, тривалості розгляду справи, а також обсягу процесуальної участі представника у відкритих судових засіданнях, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат є досить суттєвим і надмірним у контексті їх компенсації за рахунок іншої сторони, яка є суб`єктом владних повноважень та фінансується виключно з Державного бюджету.
Отже, з огляду на викладене, а також враховуючи наявність на даний час законних підстав для ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу (у зв`язку із задоволенням позовних вимог ТОВ «Ферко»), колегія суддів, оцінивши надані сторонами докази, дійшла висновку про наявність підстав для їх зменшення та стягнення з ГУ ДПС в Одеській області на користь підприємства позивача судових витрат, пов`язаних з у загальному розмірі - 90 000 грн., що буде відповідати вимогам «розумності», пропорційності та «співмірності». 
Висновки ж щодо можливості суду самостійно зменшувати розмір відшкодування витрат на правничу допомогу містяться також у додатковій постанові Верховного Суду від 30.09.2020р. у справі №201/14495/16-ц.
Окрім цього, колегія суддів також вважає за необхідне наголошує й на тому, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (постанова Верховного Суду від 30.01.2023р. №910/7032/17).
Керуючись ст.ст.131,134,139,252,311,328,329 КАС України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ферко» - задовольнити частково.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2025 року - скасувати та прийняти нове рішення, яким заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Ферко» про ухвалення додаткового судового рішення у справі №420/31013/25 - задовольнити частково.
Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУ: 44069166) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ферко» (код ЄДРПОУ: 31681342) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 90 000 грн. (дев`яносто тисяч гривень 00 копійок).
У задоволенні решти вимог заяви - відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено: 18.05.2026р. 

Головуючий у справі
суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов 

Судді: В.А. Голуб 

В.О. Скрипченко