Справа № 523/3155/26
Провадження №2/523/3714/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" червня 2026 р.   м. Одеса 

Пересипський районний суд міста Одеси 

у складі: головуючої – судді Кремер І.О.,
з участю секретаря судового засідання: Павлова О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 523/3155/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,–

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. 
Обґрунтовуючи вимоги даного позову вказує на те, що 10.07.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено Договір кредитної лінії № 8173419, відповідно до умов якого останній отримав у кредит грошові кошти в розмірі 5000,00 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок № НОМЕР_1 зі сплатою 0,95 % в день строком на 360 днів з кінцевим терміном повернення до 04.07.2026. Вказаний Договір було підписано електронним підписом відповідача, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (212008) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, а також інші витрати згідно Умов. Однак, ОСОБА_1 взятого на себе зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим станом на 23.12.2025 у нього виникла заборгованість перед ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» в розмірі 19417,50 грн., з яких: 5000,00 грн. – заборгованість за тілом кредиту; 4417,50 грн. – заборгованість за відсотками; 10000,00 грн. – заборгованість за пенею.
16.09.2025 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Деал Фінанс Груп» було укладено Договір факторингу № 16/09/25, відповідно до умов якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується прийняти такі Права вимоги і передати грошові кошти у розпорядження Клієнта за відповідний Реєстр за плату, у передбачений цим Договором спосіб. Відповідно до Реєстру прав вимоги № 23/12/25-01 від 23.12.2025 до Договору факторингу № 16/09/25 від 16.09.2025, ТОВ «Деал Фінанс Груп» набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за Договором № 8173419 від 10.07.2025 у сумі 19417,50 грн., з яких: 5000,00 грн. – заборгованість за тілом кредиту; 4417,50 грн. – заборгованість за відсотками; 10000,00 грн. – заборгованість за пенею. Позивач зазначає, що в разі сплати відповідачем коштів на рахунок первісного кредитора, вони були б перераховані на рахунки ТОВ «Деал Фінанс Груп» та зараховані на погашення існуючої заборгованості.
У зв`язку з цим, просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Деал Фінанс Груп» суму заборгованості за Договором № 8173419 від 10.07.2025 у розмірі 19417,50 грн. а також сплачений позивачем судовий збір та витрати на правову допомогу.
Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.
Ухвалою судді про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 09.03.2026 було постановлено проводити розгляд справи у спрощеному провадженні без повідомлення сторін.
Ухвалу судді про відкриття провадження по справі було направлено за місцем реєстрації відповідача, однак, згідно поштового повідомлення, адресат за місцем своєї реєстрації відсутній, що вказує на вручення судових документів належним чином (п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України).
Суд констатує, що представником відповідача ОСОБА_2 було подано до суду відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні даного позову. Так, обґрунтовуючи свої заперечення проти позову представник відповідача вказує на те, що відповідно до змісту позовної заяви, Договір кредиту №8173419 був укладений 10.07.2025 строком на 360 днів. Позивач прямо зазначає, що строк дії договору встановлено з 10.07.2025 по 04.07.2026. Позовна заява сформована представником Позивача 22.01.2026, тобто за кілька місяців до закінчення строку дії договору та настання терміну повного повернення кредиту. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Оскільки дата остаточного розрахунку (04.07.2026) ще не настала, вимога про стягнення всієї суми заборгованості, включаючи тіло кредиту та відсотки, є передчасною. Позивачем не надано доказів правомірного пред`явлення вимоги про дострокове повернення всієї суми кредиту. Позивач зазначає, що набув права вимоги на підставі Договору факторингу № 16/09/25 від 16.09.2025 , укладеного з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Надані Позивачем Витяги з реєстрів боржників не є належними доказами переходу права вимоги саме щодо Відповідача, оскільки вони не є цілісними документами, а сформовані вибірково. Наданий витяг не дозволяє встановити, що заборгованість саме Відповідача була включена до повного, оригінального переліку (Реєстру) відступлених прав вимоги, який був належним чином підписаний сторонами Договору факторингу. Наведені факти ставлять під сумнів передачу права вимоги саме за кредитним договором Відповідача. Наведені факти ставлять під сумнів факт передачі право вимоги саме за кредитним договором Відповідача. Таким чином, Позивач не надав належних доказів того, що він набув статусу кредитора у зобов`язанні Відповідача і відповідно не має права вимоги до відповідача. Позивач стверджує, що кредитний договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором (код 212008). Відповідно до ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», такий порядок передбачає надсилання коду на номер телефону/пошту, вказаний при реєстрації. Проте Позивач не надав суду належних доказів реєстрації Відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі первісного кредитора, а також технічного підтвердження формування та направлення конкретного ідентифікатора для підписання договору № 8173419. Надана Позивачем «Довідка про ідентифікацію» є внутрішнім документом, складеним в односторонньому порядку, і не може бути допустимим доказом у розумінні ст. 76-78 ЦПК України без підтвердження технічними даними логів системи. Відповідач категорично заперечує проти укладення договору та будь-яких додаткових угод до нього. Позивач стверджує, що кредитний договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», такий порядок передбачає надсилання коду на номер телефону/пошту, вказаний при реєстрації. Позивач не надав суду доказів: Реєстрації Відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі Позивача (первісного кредитора); Формування та направлення конкретного одноразового ідентифікатора для підписання саме договору № 8173419; Введення цього ідентифікатора в систему. Відповідач категорично заперечує проти укладення договору та отримання коштів за кредитним договором. Згідно з розрахунком Позивача, сума позову включає 10 000,00 грн. заборгованості за пенею/неустойкою. Так, Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (далі - Закон № 2120-IX) доповнено, серед іншого, розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України пунктом 18. Зокрема, наразі вказаним пунктом визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Також, вказаним пунктом установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, нарахування неустойки заборонено під час дії воєнного стану. Враховуючи викладене, нарахування Позивачем пені є прямим порушенням імперативних норм законодавства, що діють під час воєнного стану. Ця сума підлягає списанню та не може бути стягнута судом.
Суд констатує, що в рамках розгляду даної справи представником позивача ОСОБА_3 було подано до суду заяву про зменшення позовних вимог, в яких просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Деал Фінанс Груп» суму заборгованості за Договором № 8173419 від 10.07.2025 у розмірі 9417,50 грн., з яких: 5000,00 грн. – заборгованість за тілом кредиту; 4417,50 грн. – заборгованість за відсотками.
Відповідно до приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку.
Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.
Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.
Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
Згідно приписів ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зокрема, одним із різновидів договорів є договір кредиту.
Згідно приписів ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
По справі встановлено, що 10.07.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено Договір кредитної лінії № 8173419 (надалі – Договір), відповідно до умов якого останній отримав у кредит грошові кошти в розмірі 5000,00 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу Позичальника, зі сплатою 0,95 % в день строком на 360 днів з кінцевим терміном повернення до 04.07.2026. 
Вказаний Договір було підписано електронним підписом відповідача, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (212008) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. 
Суд констатує, що згідно п. 11 Договору «Юридичні адреси та реквізити сторін» ОСОБА_1 вказав банківську картку для перерахування коштів як спосіб отримання кредиту ( НОМЕР_1 ).
Факт отримання відповідачем 10.07.2025 грошових коштів у розмірі 5000,00 грн. шляхом їх перерахування на банківську платіжну картку № НОМЕР_1 підтверджується наявною у матеріалах справи платіжною інструкції, а також Довідкою про перерахування коштів № КД-000018460 від 29.12.2025, виданою ТОВ «ЕПС».
За умовами п. 6.1 Договору, за користування Кредитом Позичальник сплачує Кредитодавцю Проценти у розмірі, визначеному п. 2.2 Договору. Проценти за користування Кредитом нараховуються на суму Кредиту (його залишок), виходячи із строку фактичного користування Кредитом, за кожен день (календарну дату) користування Кредитом, починаючи з дня видачі Кредиту (включно) та включаючи день (дату) його повернення, до повного погашення Заборгованості за Договором.
16.09.2025 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Деал Фінанс Груп» було укладено Договір факторингу № 16/09/25, відповідно до умов якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується прийняти такі Права вимоги і передати грошові кошти у розпорядження Клієнта за відповідний Реєстр за плату, у передбачений цим Договором спосіб. 
Відповідно до Реєстру прав вимоги № 23/12/25-01 від 23.12.2025 до Договору факторингу № 16/09/25 від 16.09.2025, ТОВ «Деал Фінанс Груп» набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за Договором № 8173419 від 10.07.2025 у сумі 19417,50 грн., з яких: 5000,00 грн. – заборгованість за тілом кредиту; 4417,50 грн. – заборгованість за відсотками; 10000,00 грн. – заборгованість за пенею.
Даний факт підтверджується наявною у матеріалах справи копією Договору факторингу № 16/09/25 від 16.09.2025 та додатками до нього.
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять право первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлене договором або законом.
Таким чином, ТОВ «Деал Фінанс Груп» набувши статусу нового кредитора у Договорі № 8173419 від 10.07.2025, отримало право пред`явлення вимоги до ОСОБА_1 про погашення наявної в нього заборгованості за вказаним договором.
За приписами ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами.
Згідно з ч. 2 ст. 6 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» договір про надання фінансових послуг (крім послуг з торгівлі валютними цінностями та послуг з переказу коштів, якщо відповідні правочини повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення і при проведенні відповідних операцій у суб`єкта первинного фінансового моніторингу не виникає обов`язку здійснення ідентифікації та/або верифікації клієнта згідно із законом) укладається виключно в письмовій формі: 1) у паперовому вигляді; 2) у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг"; 3) шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; 4) в порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію".
Примірник договору, укладеного у вигляді електронного документа, та додатків до нього (за наявності) вважається отриманим клієнтом, якщо договір за домовленістю особи, яка надає фінансові послуги, і клієнта або за вибором клієнта направлений на електронну адресу клієнта чи направлений йому в інший спосіб, що дає змогу встановити дату відправлення. Договір, укладений у вигляді електронного документа, та додатки до нього (за наявності) повинні містити відомості про клієнта, у тому числі зазначені ним контактні дані. Положення цього абзацу не застосовується до договорів, зазначених у пункті 4 цієї частини.
У разі якщо договір укладається шляхом приєднання, договір складається з публічної частини договору та індивідуальної частини договору, підписанням якої клієнт приєднується до договору в цілому. Публічна частина договору про надання фінансових послуг оприлюднюється та повинна бути доступною для ознайомлення клієнтів на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, і надається клієнту за його вибором у спосіб, що дає змогу встановити дату надання, з використанням контактних даних, зазначених клієнтом. Усі редакції публічної частини договору повинні зберігатися на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, із зазначенням строку їх дії.
У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором – це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.
З огляду на вищевикладене, суд констатує, що відповідач ОСОБА_1 був належним чином ознайомлений із умовами вказаного Договору № 8173419 від 10.07.2025, що підтверджується накладенням відповідачем Електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором.
Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно – телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що будь – який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.
Таким чином, скріпивши Договір підписами, у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема у відповідача виникло зобов`язання оплачувати послуги, що виникають в результаті використання кредитних коштів, згідно умов Договору.
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до приписів ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За приписами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно п. 6.13 Договору, у разі прострочення Позичальником сплати Першого обов`язкового платежу/Мінімального обов`язкового платежу на шістдесят другий календарний день, Кредитор має право вимагати повне погашення кредиту, навіть якщо термін його виплати ще не настав. В такому разі Позичальник зобов`язаний здійснити дострокове повне погашення Заборгованості.
Позивач, пред`являючи вимоги про дострокове погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками.
Так, із наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості, наданого позивачем вбачається, що ОСОБА_1 взятого на себе зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість перед новим кредитором ТОВ «Деал Фінанс Груп» у розмірі 9417,50 грн., з яких: 5000,00 грн. – заборгованість за тілом кредиту; 4417,50 грн. – заборгованість за відсотками.
Вказаний розрахунок заборгованості стороною відповідача спростовано не було.
Статтями 13, 81 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За відсутності доказів, які б спростовували подані позивачем розрахунки заборгованості за вищевказаним договором, суд не має підстав піддавати їх сумніву.
Так як своїх зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_1 добровільно не виконує належним чином, але як боржник він не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, то у позивача обґрунтовано виникло право вимагати від боржника дострокове повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитом.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. 
Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь – які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Вимогами ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно приписів ст. 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Нормою ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Виходячи зі встановлених, на підставі належним чином оцінених доказів, обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, суд дійшов висновку про доведеність позивачем викладених в позові обставин належними, достовірними та допустимими доказами, які в своїй сукупності є достатніми для задоволення позовних вимог та захисту порушеного права позивача в судовому порядку.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно приписів п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Суд констатує, що в матеріалах справи наявний Договір про надання правничої допомоги 22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025, укладений між ТОВ «Деал Фінанс Груп» та адвокатом Ткаченко Ю.О. та витяг із Витяг з Акту № 4-ДІЛ від 30.12.2025, з якого вбачається, що вартість послуг правової допомоги склала 4500,00 грн.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову – на відповідача.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що із ОСОБА_1 підлягає стягненню сума заборгованості за позикою у розмірі 9417,50 грн., витрати на правову допомогу, а також сплачений позивачем судовий збір.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 6, 10, 12, 141, 228, 229, 263, 265, 273, 279, 354 ЦПК України, ст.ст. 526, 610, 1046, 1049-1050 ЦК України суд, –

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» суму заборгованості за Договором № 8173419 від 10.07.2025 у розмірі 9417 /дев`ять тисяч чотириста сімнадцять/ грн. 50 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп`суму сплаченого позивачем судового збору в розмірі 2662 /дві тисячі шістсот шістдесят два/грн. 40 коп., а також понесені витрати на правову допомогу у розмірі 4500 /чотири тисячі п`ятсот/ грн. 00 коп.

Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп», код за ЄДРПОУ 44280974, місцезнаходження: 08205, м. Ірпінь, вул. Садова, буд. № 31/33 офіс № 40/3.
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканець: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 16 червня 2026 року.

Суддя Пересипського 
районного суду м. Одеси    І.О. Кремер