КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 травня 2026 року Київ справа №320/1637/25
Київський окружний адміністративний суд у складі судді Скрипки І.М., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Головного управління ДПС у Київській області (ГУ ДПС у Київській області, податковий орган, контролюючий орган). 
Просила суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 10.12.2024 № 52827/10-36-24-05/НОМЕР_1, № 52828/10-36-24-05/ НОМЕР_1 , № 52829/10-36-24-05/ НОМЕР_1 .
В обґрунтування позовної заяви зазначала, що за адресою місця реєстрації позивача посадовими особами не направлялося жодного запиту, а відтак у неї не було підстав надавати відповідь на запит, який надійшов на адресу, за якою проживає інша особа. При цьому, Бориспільським РУП ГУНП в Київській області вже перевірялася інформація щодо здійснення ОСОБА_1 підприємницької діяльності без реєстрації, яка не підтвердилася. Отримання ж коштів на банківський рахунок ще не є підставою вважати, що остання здійснює господарську діяльність в процесі якої реалізує будь-які товари. Зауважено, що відповідачем не надано належних доказів направлення та вручення позивачу повідомлення про проведення перевірки та службового посвідчення, які зазначені в матеріалах перевірки. Як вважає позивач, в акті перевірки не конкретизовано та міститься лише загальне посилання на здійснення нею реалізації товарів через мережу Інтернет без державної реєстрації як суб`єкта господарювання, без посилання на провадження господарської діяльності. Також не вказано, яким саме шляхом здійснювалася реалізація товарів через мережу Інтернет та в чому полягали її функції та які саме товари начебто реалізовувались. Не встановлювалось їх походження, місце зберігання, способи доставки або передачі, тобто суть вчинених дій (правопорушень) не розкрито. Просить врахувати, що рішення Печерського районного суду м. Києва, на підставі якого отримано інформацію про рух грошових коштів фізичної особи ОСОБА_1 , скасоване судом апеляційної інстанції, а тому використання ГУ ДПС у Київській області такої інформації та відображення її в акті перевірки є неправомірним.
Наголосила, що отримання інформації про рух грошових коштів на рахунку фізичної особи ОСОБА_1 за період з 01.01.2023 по 31.12.2023 відбулося поза межами проведення перевірки, а отже використання відомостей, що становлять банківську таємницю, під час проведення перевірки є незаконною. Зауважено, що постановою Яготинського районного суду Київської області від 13.01.2025 у справі 382/2262/24 закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за частиною першою статті 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Ухвалою від 14.01.2025 відкрито провадження в адміністративній справі. Постановлено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідач у відзиві просив відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача повідомлено письмовим повідомленням від 28.10.2024 №604/10-36-24-06 та наказом Головного управління ДПС у Київській області від 26.09.2024 №2611-п, які 26.09.2024 надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення засобами поштового зв`язку за поштовою адресою АДРЕСА_1 (ця ж адреса вказана у позовній заяві). Відповідно до трек-системи АТ «УКРПОШТА» поштове відправлення вручено особисто 03.10.2024. Вказано, що згідно наявної в Головному управлінні Державної податкової служби у Київській області податкової інформації, ОСОБА_1 за період з 01.01.2023 по 31.12.2023 отримувала дохід від провадження підприємницької діяльності (реалізація товарно-матеріальних цінностей за допомогою відповідних Інтернет-платформ), який відноситься до загального місячного (річного) оподаткованого доходу та підлягає відображенню в податковій декларації про майновий стан та доходи на суму 473 966,25 грн. При цьому, перевіркою правильності визначення податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2023 по 31.12.2023, що підлягає сплаті до бюджету фізичною особою-платником податків ОСОБА_1 з чистого оподаткованого доходу, отриманого від реалізації товарно-матеріальних цінностей за допомогою мережі Інтернет іншим фізичним особам (населенню), встановлено суму податкового зобов`язання у 85 313,93 грн. 
Розглянувши подані документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
На підставі наказу ГУ ДПС у Київській області від 26.09.2024 №2611-п «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )» головним державним інспектором відділу планових та позапланових перевірок оподаткування фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС в Київській області Федечком О.В. , керуючись підпунктом 19.1.1 пункту 191.1 статті 191, підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпунктом 78.1.2 пункту 78.1 статті 78, підпунктом 69.22, пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (Податковий кодекс України, ПК України), проведена документальна позапланова невиїзна перевірка з питань дотримання фізичною особою платником податків ОСОБА_1 вимог податкового законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, при отриманні доходу, які включаються до загального річного оподаткованого доходу від здійснення господарської діяльності за період з 01.01.2023 по 31.12.2023.
За результатами перевірки складено акт від 08.11.2024 №55615/10-36-24-05/НОМЕР_1, у якому зафіксовано порушення позивачем вимог:
- пункту 44.1 статті 44, пункту 177.10 статті 177 ПК України, шляхом ненадання до перевірки первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством;
- пунктів 177.1 та 177.2 статті 177 ПК України, шляхом заниження податку на доходи фізичних осіб за 2023 рік, що підлягає сплаті до бюджету за 2023 рік на 85 313,93 грн;
- пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, шляхом заниження військового збору від здійснення підприємницької діяльності за період 01.01.2015 по 31.12.2018 на 15 231,11 грн;
- пункту 1 статті 58, частини шостої статті 128 Господарського кодексу України №436-IV (ГК України) в частині здійснення господарської діяльності без державної реєстрації фізичної особи підприємця та незабезпечення ведення обліку результатів своєї підприємницької діяльності відповідно до вимог законодавства;
- статті 18 Закону України від 15.05.2003 року №755- IV «Про державну реєстрацію юридичних, фізичних осіб підприємців та громадських формувань» в частині неподання державному реєстратору документів для державної реєстрації фізичної особи підприємця.
10.12.2024 на підставі вказаних висновків перевірки ГУ ДПС у Київській області прийняті наступні податкові повідомлення-рішення:
- №52827/10-36-24-05/ НОМЕР_1 , яким за порушення пункту 167.1 статті 167 ПК України, пунктів 177.2, 177.4, 177.10 статті 177 ПК України, на підставі пункту 123.1 статті 123 ПК України, до позивача застосовано штраф у сумі 8531,39 грн;
- №52828/10-36-24-05/ НОМЕР_1 , яким за порушення пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, на підставі пункту 123.1 статті 123 ПК України, до позивача застосовано штраф у сумі 710,95 грн;
- №52829/10-36-24-05/ НОМЕР_1 , яким за порушення пункту 44.1 статті 44 та пункту 177.10 статті 177 ПК України, на підставі пункту 121.1 статті 121 ПК України, до позивача застосовано штраф у сумі 1020 грн.
Позивач не погодилася із вказаними рішеннями та звернулася до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить із такого.
За правовим висновком, сформульованим Верховним Судом у складі Судової палати з розгляду справи щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у справі № 826/17123/18 (постанова від 21.02.2020), оскаржуючи наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства про проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.
З урахуванням наведеного, обставини дотримання контролюючим органом процедури проведення перевірки входять до предмету доказування для цілей вирішення цього спору, й підлягають першочерговому дослідженню.
Верховний Суд у постанові від 27.09.2022 у справі №320/1510/20 вказав, що ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення»; межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови безумовного дотримання ним передбаченої законом процедури прийняття такого рішення.
Згідно із підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
За правилами підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.
Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.
Підстави, за наявності яких здійснюється документальна позапланова перевірка, встановленні пунктом 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.
Підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статі 78 Податкового кодексу України встановлено, що документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.
Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень;
Пунктом 78.4 статті 78 Податкового кодексу України передбачено, що про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.
Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.
Відповідно до пунктів 42.1, 42.2 статті 42 Податкового кодексу України податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті.
Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Згідно із пунктами 42.4, 42.5 статті 42 Податкового кодексу України платники податків, які подають звітність в електронній формі та/або пройшли електронну ідентифікацію онлайн в електронному кабінеті, можуть здійснювати листування з контролюючими органами засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги».
Листування контролюючих органів з платниками податків, зазначеними в абзаці першому цього пункту, які подали заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, здійснюється засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги» шляхом надіслання документа в електронний кабінет з одночасним надісланням платнику податків на його електронну адресу (адреси) інформації про вид документа, дату та час його надіслання в електронний кабінет.
Документ, надісланий контролюючим органом в електронний кабінет, вважається врученим платнику податків, якщо він сформований з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги» та є доступним в електронному кабінеті.
Датою вручення платнику податків документа є дата, зазначена у квитанції про доставку у текстовому форматі, що відправляється з електронного кабінету автоматично та свідчить про дату та час доставки документа платнику податків. У разі якщо доставка документа відбулася після 18 години, датою вручення документа платнику податків вважається наступний робочий день. Якщо доставка відбулася у вихідний чи святковий день, датою вручення документа платнику податків вважається перший робочий день, що настає за вихідним або святковим днем.
У разі неотримання контролюючим органом квитанції про доставку документа в електронний кабінет протягом двох робочих днів з дня його надіслання такий документ у паперовій формі на третій робочий день з дня відправлення з електронного кабінету надсилається за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручається платнику податків (його представнику).
При цьому строк доставки документа в електронний кабінет, визначений абзацом п`ятим цього пункту, не зараховується до строку надіслання документів, визначеного цим Кодексом.
Платник податків один раз протягом року може надіслати контролюючому органу через електронний кабінет заяву про відмову отримувати документи через електронний кабінет. Датою завершення листування платника податків через електронний кабінет є дата, зазначена у квитанції про доставку контролюючому органу заяви про відмову отримувати документи через електронний кабінет.
У разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).
У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
На вимогу платника податків, який отримав документ в електронній формі, контролюючий орган надає такому платнику податків відповідний документ у паперовій формі протягом трьох робочих днів з дня надходження відповідної вимоги (у паперовій або електронній формі) платника податків.
Відповідно до пункту 79.1 статті 79 Податкового кодексу України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.
Пунктом 79.2 статті 79 Податкового кодексу України передбачено, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.
Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова (пункт 79.3 статті 79 Податкового кодексу України)
Незважаючи на необов`язковість присутності платника податків під час проведення документальних невиїзних перевірок, останній все ж має право бути присутнім.
Зазначене узгоджується з приписами підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 Податкового кодексу України, відповідно до якого платник податків має право бути присутнім під час проведення перевірок та надавати пояснення з питань, що виникають під час таких перевірок, ознайомлюватися та отримувати акти (довідки) перевірок, проведених контролюючими органами, перед підписанням актів (довідок) про проведення перевірки у разі наявності зауважень щодо змісту (тексту) складених актів (довідок) підписувати їх із застереженням та подавати контролюючому органу письмові заперечення в порядку, встановленому цим Кодексом.
За наявності письмового звернення платника податків замість документальної невиїзної перевірки може проводитися документальна виїзна перевірка (пункт 79.5 статті 79 Податкового кодексу України).
Таким чином, у посадових осіб контролюючого органу виникає право на проведення документальної позапланової невиїзної перевірки за сукупності двох умов: наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава) та надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, а також письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки (формальна підстава).
При цьому абзац другий пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України визначає, що виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.
Надаючи аналіз змісту наведених вище норм Податкового кодексу України, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.09.2021 у справі № 816/228/17 дійшла висновку, що з метою дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, Податкового кодексу України встановлено умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, зокрема документальних позапланових невиїзних. З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку.
Невиконання вимог щодо повідомлення платника податків про перевірку до початку її проведення призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої, а саме, підстав для прийняття за її результатами актів індивідуальної дії, зокрема і податкового повідомлення-рішення.
Додатково суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену, зокрема, в постанові від 02.09.2020 у справі № 820/3426/16, яка полягає у тому, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому особисто чи його уповноваженому представнику копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова, проте брати участь у проведенні такої перевірки є правом платника податків, а відтак з наказом про перевірку та письмовим повідомленням про дату початку та місце проведення такої перевірки платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до початку її проведення.
Невиконання вимог щодо повідомлення платника податків про перевірку до початку її проведення призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої, а саме, підстав для прийняття за її результатами актів індивідуальної дії, зокрема і податкового повідомлення-рішення.
Подібна позиція висловлена неодноразово Верховним Судом України, зокрема, у постанові від 27.01.2015 у справі № 21-425а14 визначено, що нормами Податкового кодексу України, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, зокрема документальних позапланових невиїзних. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вимог підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 та пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.
З урахуванням наведеного, податковий орган, як суб`єкт владних повноважень, в силу положень Конституції України, повинен виконувати свої повноваження лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а відтак зобов`язаний був вчинити дії аби завчасно (в розумні строки) проінформувати платника податків про початок проведення перевірки щодо нього.
Поряд з цим, суд також зазначає, що головним критерієм, покладеним в основу визнання правових актів органу державної влади незаконними з процесуальних підстав, є порушення адміністративних процедур, покликаних забезпечувати платникам податків реалізацію й захист їх прав.
З матеріалів справи встановлено, що підставою для проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_1 слугував наказ ГУ ДПС у Київській області від 26.09.2024 №2611-п «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 )».
Як вказано відповідачем та не спростовано позивачем, наказ Головного управління ДПС у Київській області від 26.09.2024 №2611-п надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення, засобами поштового зв`язку на поштову адресу, а саме: АДРЕСА_1 . 
На підтвердження зазначеного, Управлінням надано копію поштового конверту зі штрих-кодом 060096692. 
Також відповідач послався на відомості трек-системи АТ «УКРПОШТА», згідно яких згідно тверджень останнього поштове відправлення вручено позивачу особисто 03.10.2024. Однак ці відомості до відзиву не долучалися, як і рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, а прослідкувати отримання позивачем листа за трек-номером не вбачається можливим, оскільки дані про відправлення за таким номером наразі відсутні в системі. 
При цьому, суд вважає, що направлення такого листа, навіть за умови його отримання позивачем, не може слугувати підтвердженням направлення ОСОБА_1 письмового повідомленням №604/10-36-24-06 про проведення перевірки, оскільки воно датоване 28.10.2024, тоді як згідно тверджень податкового органу лист направлено 26.09.2024.
Суд критично ставиться до доводів відповідача і про те, що всі документи пов`язані з перевіркою направлялися на податкову адресу позивача, з огляду на те, що в наявних у справі запиті від 20.11.2023 № 27970/12/10-36-24-06, супровідному листі від 11.07.2024 про направлення акта про неможливість проведення перевірки та в самому акті від 05.07.2024, вказана інша адреса ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_2 . 
Наведене свідчить, що відповідачем належними та допустимими доказами не доведено дотримання контролюючим органом обов`язкових умов вимог пунктів 79.2 статті 79 Податкового кодексу України щодо вручення платнику податків до початку перевірки наказу та повідомлення про її проведення.
Визначаючись щодо обґрунтованості висновків відповідача по суті виявлених порушень податкового законодавства, суд виходить із наступного.
Щодо податкових повідомлень-рішень № 52827/10-36-24-05/НОМЕР_1 та № 52829/10-36-24-05/НОМЕР_1, суд вказує на таке.
За визначенням у підпункті 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Згідно із підпунктами 1, 2 пункту 180.1. статті 180 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платником податку є: будь-яка особа, що провадить або планує провадити господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у порядку, визначеному статтею 183 цього розділу; будь-яка особа, що зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку.
Статтею 177 Податкового кодексу України визначено оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування.
За приписами пункту 177.1 статті 177 Податкового кодексу України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.
За змістом пункту 177.2 статті 177 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.
Пунктом 177.4 статті 177 Податкового кодексу України передбачено, що до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать:
177.4.1. витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат;
177.4.2. витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);
обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством;
177.4.3. суми податків, зборів, пов`язаних з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, з об`єктів житлової нерухомості); суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою-підприємцем, роялті на користь правовласників, як винагорода за використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав чи як відрахування на користь правовласників на підставі договорів, укладених таким платником податку з організаціями колективного управління відповідно до Закону України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав», одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, пов`язаних з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця;
177.4.4. інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.
Положеннями статті 172.5 Податкового кодексу України встановлено, що сума податку визначається та самостійно сплачується через банки, небанківських надавачів платіжних послуг, емітентів електронних грошей особою, у власності якої перебував об`єкт нерухомості, неподільний об`єкт незавершеного будівництва/майбутній об`єкт нерухомості, відчужений за рішенням суду про зміну власника та перехід права власності на таке майно. Фізична особа зобов`язана відобразити доход від такого відчуження у річній податковій декларації.
Відповідно до пункту 177.6 статті 177 Податкового кодексу України у разі якщо фізична особа - підприємець отримує інші доходи, ніж від провадження підприємницької діяльності, у межах обраних ним видів такої діяльності, такі доходи оподатковуються за загальними правилами, встановленими цим Кодексом для платників податку - фізичних осіб.
Згідно із пунктом 161 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу. Звільняються від оподаткування збором доходи, що згідно з розділом IV цього Кодексу не включаються до загального оподатковуваного доходу фізичних осіб (не підлягають оподаткуванню, оподатковуються за нульовою ставкою), крім доходів, зазначених у підпунктах 165.1.2, 165.1.18, 165.1.52 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 120.1 статті 120 Податкового кодексу України неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, платежі, контроль за сплатою яких покладено на контролюючі органи, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 340 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання. Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.
У розумінні положень Податкового кодексу України, господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами (підпункт 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).
За приписами частини другої статті 3 Господарського кодексу України господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватися і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).
За визначенням у статті 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.
Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного України «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» від 25.04.2003 № 3 під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.
Отже, змістом підприємницької діяльності є сукупність постійно або систематично здійснюваних дій щодо виробництва матеріальних і нематеріальних благ, реалізації на ринку товарів, виконання робіт або надання послуг з метою отримання прибутку.
Аналізуючи ознаки, притаманні підприємницькій діяльності, можна зробити висновок про те, що остання передбачає систематичне прийняття особою самостійних рішень щодо здійснення операцій, спрямованих на отримання прибутку, що супроводжується прийняттям взятих на себе ризиків.
Як слідує зі змісту Акта перевірки, позивач в охоплений перевіркою період, здійснювала діяльність, пов`язану з реалізацією побутовими товарами через мережу Інтернет, з використанням соціальної мережі «Instagram» обліковий запис ІНФОРМАЦІЯ_1 та отримання грошових коштів в безготівковій формі.
На підставі наявної у ГУ ДПС у Київській області податкової інформації, відповідачем встановлено, що ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2023 по 31.12.2023 отримувала дохід від провадження підприємницької діяльності (реалізації товарно-матеріальних цінностей за допомогою відповідних інтернет-платформ), який підлягає включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу та відображенню платником в податковій декларації про майновий стан і доходи всього у сумі 473 966,25 грн, у тому числі за 2023 рік - 473 966,25 грн. Перевіркою правильності визначення загального оподатковуваного доходу, отриманого від провадження підприємницької діяльності за 2023 рік, встановлено його заниження на загальну суму 473 960,25 грн. 
При перевірці використані відомості, що містяться в інформаційній системі ДПС України «Податковий блок», центральній базі даних ДРФО ДПС України про отримані доходи фізичної особи платника податків ОСОБА_1 за період з 01.01.2023 по 31.12.2023, Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо фізичної особи платника податків ОСОБА_1 , а також банківські виписки про рух коштів по рахунку № НОМЕР_2 за період з 01.01.2023 по 31.12.2023.
Варто звернути увагу, що у постанові Верховного Суду від 24.02.2022 у справі № 420/8924/20 зазначено, що сама лише податкова інформація не є тим джерелом отримання податкової інформації, яка згідно з положеннями статті 83 Податкового кодексу України може бути підставою для висновків контролюючих органів під час проведення перевірок, а відтак не може вважатись доказом вчинення порушень податкового законодавства таким платником.
За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що використана відповідачем під час перевірки інформація не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.
Банківські виписки про рух коштів по рахунку № НОМЕР_2 за період з 01.01.2023 по 31.12.2023 податковим органом отримано від КБ «ПриватБанк» на підставі рішення Печерського районного суду м. Києва від 31.07.2024 № 121017872 у справі №757/32528/24-ц, яке в подальшому скасоване постановою Київського апеляційного суду від 12.12.2024.
При цьому, висновки суду апеляційної інстанції у справі №757/32528/24-ц ґрунтуються на тому, що ГУ ДПС у Київській області не надало суду доказів вжиття всіх передбачених Податковим кодексом України заходів для вручення/направлення ОСОБА_1 всіх документів, необхідних для проведення перевірки.
Крім того, зазначена контролюючим органом в акті перевірки інформація не містить обґрунтування зв`язку між коштами на платіжній картці позивача та описаної діяльності, що унеможливлює ідентифікувати перекази як доходи у розумінні Податкового кодексу України, що підлягають декларуванню та в подальшому оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб і військовим збором.
Таким чином, з матеріалів справи неможливо встановити, чи отримані позивачем в 2023 році грошові перекази від фізичних осіб тощо з використанням електронних платіжних засобів в розмірі 473 960,25 грн є доходами, у розумінні Податкового кодексу України, що підлягають декларуванню та в подальшому оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб та відповідно військовим збором.
Відтак, суд вважає обґрунтованими доводи позивача про те, що відповідач в порушення статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України не надав суду належних та допустимих доказів, які дають підстави для висновку про порушення нею норм податкового законодавства. 
При цьому, податковий орган не вчинив належних дій з метою перевірки походження коштів на рахунках позивача, встановлення осіб, які їх перераховували, не встановив рахунки, з яких надходили ці кошти та не звертався до банківських установ щодо розкриття банківської таємниці з метою встановлення походження цих коштів. Тобто, обмежився виключно інформацією про надходження коштів на рахунки без будь-якої перевірки цих фактів та дійшов передчасного висновку, що кошти які надійшли позивачу на картковий банківський рахунок є доходом.
З урахуванням наведеного у сукупності, суд доходить висновку про протиправність та необхідність скасування податкових повідомлень-рішень від 10.12.2024 № 52827/10-36-24-05/ НОМЕР_1 , № 52828/10-36-24-05/ НОМЕР_1 , № 52829/10-36-24-05/ НОМЕР_1 . 
За змістом частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як видно із платіжної інструкції від 02.01.2025 позивачем сплачено судовий збір у сумі 1211,20 грн.
Зважаючи на задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору на суму 1211,20 грн. підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, як суб`єкта владних повноважень, який прийняв оскаржувані рішення.
Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 159, 162, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
в и р і ш и в:
адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 10.12.2024 №52827/10-36-24-05/ НОМЕР_1 , від 10.12.2024 №52828/10-36-24-05/ НОМЕР_1 та від 10.12.2024 №52829/10-36-24-05/ НОМЕР_1 . 
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області (код ЄДРПОУ ВП: 44096797; місцезнаходження: 09117, Київська область, Білоцерківський район, м. Біла Церква, вул. Героїв 72-ї Бригади, буд. 12) судовий збір у розмірі 1211, грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Скрипка І.М.