П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 120/13304/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Маслоід О.С.
Суддя-доповідач - Слободонюк М.В. 
02 липня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Слободонюка М.В. 
суддів: Канигіної Т.С.  Кузьмишина В.М. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12 травня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, 
В С Т А Н О В И В : 
ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі також ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач), за вимогами якого просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невнесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про виключення позивача з військового обліку військовозобов`язаних на підставі висновку ВЛК від 29.11.2022; 
- зобов`язати відповідача внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформацію щодо виключення позивача з військового обліку згідно його тимчасового посвідчення та довідки ВЛК від 29.11.2022.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 12 травня 2026 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідач не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість судового рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, згідно із довідкою військово-лікарської комісії № 213/5140 від 29.11.2022 позивач на підставі ст. 52А графи ІІ Розкладу хвороб визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, про що здійснено відповідний запис у тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного серії НОМЕР_1 від 02.12.2022.
Водночас в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів позивач значиться як військовозобов`язаний.
20.07.2025 позивач звернувся до відповідача із заявою про приведення у відповідність відомостей щодо нього в Реєстрі.
Листом від 01.08.2025 за вих.№ 6685 відповідач повідомив про відмову у задоволенні такої заяви позивача посилаючись на те, що відповідно до доручення Головнокомандувача ЗСУ внесення в облікові запису Державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформації щодо виключення з військового обліку громадян, визнаних непридатними до військової служби, виключно після отримання свідоцтв про хворобу, затверджених штатними ВЛК відповідно до адміністративно-територіальної зони відповідальності за проведення військово-лікарської експертизи.
Вказані обставини слугували підставою для звернення позивача з позовом до суду.
Приймаючи оскаржуване судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів наявності правових підстав для внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про його виключення з військового обліку, оскільки постанова ВЛК від 29.11.2022 про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку не була затверджена ВЛК регіону, а тому процедура виключення позивача з військового обліку не була завершена, що виключає наявність протиправної бездіяльності відповідача щодо невнесення відповідних відомостей до Реєстру.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 введено в Україні воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022, який у подальшому неодноразово продовжувався і триває на теперішній час.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25.03.1992 № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-XII).
Відповідно до частин 1, 3 статті 1 Закону № 2232-ХІІ, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави є військовозобов`язаними (ч. 9 ст. 1 Закону № 2232-XII).
Частиною п`ятою статті 33 Закону № 2232-ХІІ визначено, що військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Персонально-якісний облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів передбачає облік відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Ведення персонально-якісного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів покладається на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (ч. 1 ст. 34 Закону № 2232-ХІІ).
30.12.2022 на виконання частини п`ятої статті 33 Закону № 2232-ХІІ Кабінет Міністрів України постановою № 1487 затвердив "Порядок організації ведення військового обліку військовозобов`язаних, призовників та резервістів" (надалі - Порядок № 1487), пунктом 2 якого визначено, що військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо: фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Головною вимогою до системи військового обліку є постійне забезпечення повноти та достовірності даних, що визначають кількісний склад та якісний стан призовників і військовозобов`язаних (п. 6 Порядку № 1487).
Військовий облік ведеться на підставі даних паспорта громадянина України та військово-облікових документів. Для внесення запису/актуалізації даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів ними надаються персональні дані відповідно до вимог Закону України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів" (п. 20 Порядку № 1487).
Пунктом 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які є додатком 2 до Порядку № 1487, установлено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні перебувати на військовому обліку за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання - у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України від 16.03.2017 № 1951-VIII "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів" (далі - Закон № 1951-VIII), Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) - інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.
Основними завданнями Реєстру є: 1) ідентифікація призовників, військовозобов`язаних, резервістів та забезпечення ведення військового обліку громадян України; 2) інформаційне забезпечення комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань особовим складом у мирний час та в особливий період; 3) інформаційне забезпечення громадян України, у тому числі осіб, звільнених з військової служби, які мають право на пенсію, та членів сімей загиблих військовослужбовців відомостями щодо виконання ними військового обов`язку (ч. 1 ст. 2 Закону № 1951-VIII).
За приписами частин 8, 9 статті 5 Закону №1951-VIII, органами ведення Реєстру є Міністерство оборони України, районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України. Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.
Тож відповідач є органом військового управління, який веде ЄДРПВР та повинен забезпечувати актуалізацію його бази даних.
З метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (надалі - Положення № 402).
Відповідно до пункту 1.2 глави 1 розділу І Положення № 402, військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби, служби у військовому резерві військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Пунктом 2.1 глави 2 розділу І Положення № 402 встановлено, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії.
Згідно з пунктом 1.1 глави 1 розділу ІІ Положення № 402, медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону (далі - інші військові формування), у мирний час та під час дії особливого періоду. При встановленні діагнозу насамперед враховуються результати фізикального обстеження та спеціальних досліджень. Якщо дані попередньої медичної документації не співпадають з результатами актуального обстеження, проводиться спільний огляд (консиліум) за участі провідних (головних) медичних фахівців, під час якого може прийматись рішення про неврахування контраверсійних результатів попередніх досліджень (документів, виписок, заключень тощо) та госпіталізацій при винесенні експертного рішення.
Згідно з пунктом 22.7, підпунктом "б" пункту 22.8 глави 22 розділу ІІ Положення № 402, свідоцтво про хворобу під час дії особливого періоду складається на всіх військовослужбовців та військовозобов`язаних, визнаних непридатними до військової служби, непридатними до військової служби з переоглядом через 6 - 12 місяців (крім випадків, передбачених пунктом 18.8 глави 18 розділу II цього Положення). У всіх інших випадках у особливий період постанова ВЛК оформляється довідкою ВЛК. Під час дії особливого періоду довідка на контроль у штатну ВЛК не направляється.
Свідоцтво про хворобу підлягає розгляду, а постанова ВЛК - затвердженню: під час дії особливого періоду на генералів (адміралів), а також на всіх осіб, які оглянуті у ГВМКЦ, - ЦВЛК, на всіх військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів - ВЛК регіону.
На момент проходження позивачем медичного огляду та видачі довідки ВЛК за № 213/5140 від 29.11.2022 редакція Положення № 402, зокрема пп. "б" п. 22.6 глави 22 розділу ІІ Положення № 402 передбачали, що: "свідоцтво про хворобу підлягає розгляду, а постанова ВЛК - затвердженню: у воєнний час: на генералів (адміралів), а також на всіх осіб, які оглянуті у ГВМКЦ, - ЦВЛК, на всіх військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів - ВЛК регіону, евакуаційного пункту (місцевого евакуаційного пункту, госпітальної бази)".
З наведеного слідує, що підставою для виключення особи з військового обліку як непридатної до військової служби у воєнний час є належним чином оформлена та затверджена у встановленому порядку постанова військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку
Позивач, обґрунтовуючи протиправність бездіяльності відповідача, вважає, що надана ним довідка ВЛК за № 213/5140 від 29.11.2022 є достатньою підставою для внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про його виключення з військового обліку.
Однак колегія суддів зазначає, що відповідно до Положення № 402 у редакції, чинній на момент проходження позивачем військово-лікарської експертизи, та й на даний час, постанова ВЛК щодо військовозобов`язаного, визнаного непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, підлягала затвердженню ВЛК регіону. Лише після такого затвердження відповідне рішення могло бути підставою для виключення особи з військового обліку та внесення відповідних відомостей до ЄДРПВР.
Як встановлено судом, позивач надав відповідачу довідку ВЛК за № 213/5140 від 29.11.2022 (яка в розумінні п. 2.1 глави 2 розділу І Положення № 402 є формою постанови ВЛК). Разом з тим зазначена довідка не містить відомостей про затвердження постанови ВЛК комісією регіону, а доказів прийняття відповідного рішення ВЛК регіону матеріали справи не містять.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що надані позивачем документи не підтверджують наявності належним чином оформленого рішення про його виключення з військового обліку, а тому у відповідача були відсутні законні підстави для внесення до ЄДРПВР відомостей про таке виключення.
Посилання апелянта на те, що після виключення з військового обліку 29.11.2022 він втратив статус військовозобов`язаного, не спростовує висновків суду першої інстанції, оскільки наявність такого запису в тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного не може свідчити про законне припинення статусу військовозобов`язаного у відомостях ЄДРПВР.
Також колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що станом на 29.11.2022 оформлена довідкою постанова ВЛК про непридатність військовозобов`язаного до військової служби не потребувала затвердження штатною ВЛК згідно чинною на той час редакцією п. 3.8 Положення № 402, а запровадження такого обов`язку відбулось за наслідками внесення змін до цієї норми, які набрали чинності з 04.05.2024.
Довідка ВЛК згідно п. 3.8 Положення № 402 в редакції, діючій станом на 29.11.2022, передбачала шестимісячний термін її дійсності. 
Наразі позивач згідно відомостей Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_3 .
При цьому предмет даного спору не стосується питання правомірності взяття (поновлення) позивача на такий військовий облік і позивач з межах цього спору не оскаржує відповідні дії відповідача.
Водночас із заявою про внесення відомостей до Реєстру щодо виключення позивача з військового обліку останній звернувся до відповідача лише у липні 2025 року, тобто після спливу встановленого Положенням № 402 строку дії зазначеної довідки. За таких обставин довідка ВЛК від 29.11.2022 не могла бути використана як належна та чинна підстава для вирішення питання про виключення позивача з військового обліку у 2025 році, незалежно від доводів апеляційної скарги щодо порядку її оформлення або необхідності її затвердження.
Відтак наведені в апеляційній скарзі мотиви не спростовують правильності висновку суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, відсутні підстави для його скасування, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін. 
У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги та залишенням рішення суду першої інстанції без змін, підстави для розподілу судових витрат на користь позивача відсутні.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12 травня 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий	 		Слободонюк М.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Канигіна Т.С.    Кузьмишин В.М.