Справа № 307/4626/25 
Провадження № 1-кп/307/338/25 

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 травня 2026 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області у складі 
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , 
за участю прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , 
потерпілої ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025071160000671 від 01 листопада 2025 року про обвинувачення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, вдівця, не працюючого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_8 , 30 жовтня 2025 року близько 23 години, знаходячись за своїм місцем проживання, а саме за адресою АДРЕСА_1 та перебуваючи у довготривалих неприязних відносинах, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, їх кримінальну караність та наслідки, маючи на меті спричинити тілесні ушкодження ОСОБА_7 , в ході сварки, почав викручувати пальці на правій руці ОСОБА_7 , спричинивши останній тілесні ушкодження у вигляді перелому в області голівки 5-ої п`ястної кістки, правої кисті зі зміщення, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 , тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи №236 від 24 листопада 2025 року відносяться до групи тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості. 
Своїми діями ОСОБА_8  вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України, а саме умисне тілесне ушкодження середньої тяжкості, тобто умисне тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 122 КК України, не визнав та показав, що близько 22 години точної дати не пригадує, він перебував вдома. З потерпілою вони поживають у одному будинку за адресою АДРЕСА_1 . В кінці 2025 року стосунки з потерпілою у них погіршилися, бо вона почала вживати алкогольні напої. Того вечора потерпіла ходила по будинку і він зробив їй зауваження. Вони стояли навпроти один одного та у потерпілої у правій руці був телефон, який він хотів вирвати з її руки своєю рукою, щоб потерпіла не подзвонила у поліцію. Він не викручував їй руку, бо телефон так і залишився у потерпілої в руці. ОСОБА_7 була п`яна того вечора. Після цього він пішов і ліг спати. Вранці потерпіла поїхала у м. Тячів та пішла до лікарні, бо її боліла рука. Саму подію він визнає, але робив це не умисно. 
Не дивлячись на те, що обвинувачений  ОСОБА_8 не визнав свою вину, його вина підтверджується сукупністю зібраних та досліджених у судовому засіданні доказів, а саме:
Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що ввечері після 21-22 години точної дати не пам`ятає 2025 року перебуваючи за місцем проживання вона розмовляла по телефону, коли до неї в кімнату зайшов обвинувачений ОСОБА_8 та запитав з ким вона розмовляє. Проте, вона йому наказала вийти із кімнати, однак обвинувачений схопив її за руку та хотів вирвати телефон. Вона повідомляла йому що він завдає їй біль, однак він не реагував, тоді вона викинула телефон за диван. Подія тривала близько трьох хвилин. Наступного дня вона звернулася до Тячівської РЛ. Також зазначила, що з обвинуваченим ОСОБА_8 примирилася та жодних претензій до нього немає. Просила обвинуваченого суворо не карати. 
Рапортом старшого інспектора Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_9 від 31 жовтня 2025 року з якого вбачається, що 31 жовтня 2025 року о 18:45 год. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомила, що 30 жовтня 2025 року тесть наніс їй тілесні ушкодження близько 19:00 год. (а.с.57-58).
Протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 31 жовтня 2025 року, з якого вбачається, що ОСОБА_7 звернулася до Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області та просила прийняти міри до її тестя ОСОБА_8 , який 30 жовтня 2025 року біля 14:00 год. спричинив їй тілесні ушкодження в ході сварки за адресою с. Новоселиця, вул. Перемоги (а.с.59-61).
Висновком експерта №236 від 24 листопада 2025 року з якого вбачається, що угромадянки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має місце тілесне ушкодження у вигляді перелому голівки V-ї п`ястної кістки зі зміщенням. Враховуючи характер ушкодження, його локалізацію, що пошкодження могло бути спричинено внаслідок ротації кисті, а саме при обставинах, на які вказує потерпіла. По давності виникнення відповідає заявленому строку - 30 жовтня 2025 року. Згідно Наказу № 6 МОЗ України п.п. 2.2.2. від 17.01.1995 року вказане тілесне ушкодження відноситься до групи тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, так-як подібного характеру тілесні ушкодження викликають розлад здоров`я більше 21-го дня. Ушкодження у громадянки ОСОБА_7 не характерні для падіння як вільного так і з прискоренням, та удару у тверду поверхню землі (а.с.63-64).
Протоколом проведення слідчого експерименту від 24 листопада 2025 року з відеозаписом, проведеного за участю потерпілого, статиста та який був досліджений під час судового розгляду, з якого вбачається, що потерпіла ОСОБА_7 продемонструвала обставини нанесення їй тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_8 (а.с.65-68).
Вищевказані докази дослідженні у судовому засіданні, суд визнає належними та допустимими, оскільки вони отримані у порядку встановленому КПК України і мають значення у даному кримінальному провадженні.
Під час розгляду кримінального провадження суд забезпечив принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів, передбачений ч. 2 ст. 22 КПК України.
Інших доказів в судовому засіданні сторонами кримінального провадження суду не надано.
Суд ставиться критично до пояснень обвинуваченого ОСОБА_8 про відсутність умислу на нанесення тілесного ушкодження потерпілій, оскільки такі пояснення суперечить іншим зібраним матеріалам кримінального провадження в їх сукупності.
Так, з системного аналізу кримінального закону випливає, що умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження (ст. 122 КК) з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у вигляді заподіяння вказаних ушкоджень і причинним зв`язком між згаданим діянням та наслідками, а з суб`єктивної сторони ? умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти зазначену шкоду здоров`ю потерпілого, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання (ст. 24 КК України).
Оцінивши активну умисну протиправну поведінку обвинуваченого ОСОБА_8 , що особа діяла із невизначеним умислом, за яким незалежно від того, прямим чи непрямим є такий умисел, має нести відповідальність за фактично заподіяну шкоду, тобто за умисне заподіяння середньої тяжкості тілесного ушкодження.
Таким чином, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження приходить до висновку, що ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України, а саме умисне тілесне ушкодження середньої тяжкості, тобто умисне тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання. Також суд враховує, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 12 КК України злочин, який передбачений ч.1 ст. 122 КК України відноситься до нетяжких злочинів.
Відповідно до ст. 66 КК України, обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому судом не встановлено.
Суд вважає за необхідне виключити з обвинувачення обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, оскільки такі обставини в даному кримінальному провадженні носять лише формальний характер та не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.
Обставини передбачені ст. 67 КК України, що обтяжують покарання є вчинення злочину щодо особи з якою винний перебуває у сімейних відносинах.
Відповідно до досудової доповіді, складеної Тячівським районним відділом філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області від 17 березня 2026 року на підставі характеризуючих даних ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній, можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.
При призначенні конкретного виду і розміру покарання відносно обвинуваченого ОСОБА_8  суд враховує, що обвинувачений раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра, нарколога та фтизіатра не перебуває, а також те, що потерпіла просила суворо не карати обвинуваченого, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_8 , покарання у межах санкцій ч. 1 ст. 122 КК України із звільненням обвинуваченого від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Процесуальні витрати та речові докази відсутні.
Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не застосовувався.
Керуючись ст.ст. 370, 371, 373-376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього на підставі ст.76 КК України наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації:
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.
Повний текст вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Суддя           ОСОБА_1