Справа № 420/6906/26
Провадження №2-а/521/109/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2026 року м. Одеса
Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі: 
головуючого судді Тополевої Ю.В., 
за участю секретаря Онуфрієнко К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про скасування постанов про відкриття виконавчого провадження, –

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, в якому позивач просить: визнати протиправними дії (бездіяльність) Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України: визнати протиправними і скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 74813322 від 22 квітня 2024 року, винесену старшим державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Мельниченко А.І. та постанову про відкриття виконавчого провадження № 74813595 від 22 квітня 2024 року, винесену старшим державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Мельниченко А.І.
Позов обґрунтований тим, що позивача, 07 вересня 2023 року та 09 жовтня 2023 року Малиновським районним судом міста Одеси притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП. При розгляді адміністративних матеріалів судом позивач присутнім не був, постанови по справі не отримував, а тому був позбавлений можливості добровільно сплатити накладене на нього судом стягнення у виді штрафу. На думку позивача, державний виконавець порушив процедуру перевірки вимог, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження», яким мають відповідати документи щодо суб`єкта звернення до примусового виконання постанов судів.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 16 березня 2026 року адміністративну справу № 420/6906/26 передано для розгляду за підсудністю до Хаджибейського районного суду міста Одеси. 
09 квітня 2026 року справу № 420/6906/26 прийнято до розгляду Хаджибейським районним судом міста Одеси.
14 квітня 2026 року до суду представником відповідача було подано відзив із запереченнями проти позову. Заперечення обґрунтовані тим, що на виконання до органу державної виконавчої служби надійшли постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 07 вересня 2023 року та 09 жовтня 2023 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП. У зв`язку з несплатою штрафу у добровільному порядку зазначені постанови були пред`явлені до примусового виконання, що стало підставою для відкриття виконавчих проваджень згідно статті 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Частиною четвертою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» прямо встановлено, що у справах про адміністративні правопорушення стягувачем є не лише орган, який прийняв відповідне рішення, але й орган, за матеріалами якого судом прийнято таке рішення. Зазначена норма має імперативний характер та не передбачає жодних обмежень щодо реалізації відповідного повноваження. Отже, у випадках, коли постанова суду прийнята за матеріалами органу патрульної поліції, саме цей орган є належним стягувачем у розумінні Закону. Натомість позивач, на думку представника відповідача, фактично ігнорує вказану норму та підміняє її положеннями статті 299 КУпАП, яка не регулює питання визначення сторін виконавчого провадження. Не заслуговують на увагу, на думку представника відповідача, і доводи позивача щодо неналежного повідомлення про відкриття виконавчого провадження, оскільки відповідно до статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» боржник вважається повідомленим у разі направлення постанови за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Відтак можливе неотримання кореспонденції з причин, що не залежать від державного виконавця, не свідчить про протиправність його дій та не впливає на законність відкриття виконавчого провадження. 
У відкрите судове засідання представник позивача не з`явилась, подала до суду заяву про проведення судового засідання у її відсутність.
Представник відповідача у відкрите судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні докази, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Постановою Малиновського районного суду міста Одеси від 07 вересня 2023 року по справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено штраф у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік (а. с. 21-об.).
Постановою Малиновського районного суду міста Одеси від 09 жовтня 2023 року по справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено штраф у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік (а. с. 24).
Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції подало до Дніпровського відділу ДВС у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) заяви за № 3090/41/23-2024 та3091/41/23-2024 про примусове виконання у порядку ст. 308 КУпАП зазначених постанов (а. с. 21, 25-об.).
22 квітня 2024 року Старшим державним виконавцем Дніпровського Відділу ДВС у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Мельниченко А.І. відкрито виконавчі провадження за реєстраційним номером ВП №74813322 (а. с. 22-об.) та ВП № 74813595 (а. с. 27).
Стягувачем в постановах про відкриття виконавчого провадження зазначено УПП в Херсонській області, боржником ОСОБА_1 .
Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
За приписами ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців (ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження»).
Відповідно до ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець розпочинає примусове виконання рішення за наявності виконавчого документа та заяви стягувача.
Позивач з діями відповідача щодо відкриття виконавчого провадження не погоджується, та вказує на те, що в розумінні статті 299 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення звертається до виконання органом (посадовою особою), який виніс постанову. 
Відповідно до ч. 4 ст. 299 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення звертається до виконання органом (посадовою особою), який виніс постанову. 
Разом із цим, частиною четвертою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у справах про адміністративні правопорушення стягувачем є не лише орган, який прийняв відповідне рішення, але й орган, за матеріалами якого судом прийнято таке рішення.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд зазначає, що у випадку наявності колізії між загальним та спеціальним законом застосуванню підлягають норми спеціального закону, яким є саме Закон України «Про виконавче провадження», що є спеціальним у сфері примусового виконання судових рішень, та яким керується державний виконавець при відкритті виконавчого провадження.
При цьому при наявності розбіжностей загальних і спеціальних (виняткових) норм, необхідно керуватися принципом Lex specialis (лат. - спеціальний закон, спеціальна норма), відповідно до якого при розбіжності загального і спеціального закону діє спеціальний закон, а також принципом Lex specialis derogat generali, суть якого зводиться до того, що спеціальний закон скасовує дію (для цієї справи) загального закону; спеціальна норма має перевагу над загальною.
У разі якщо норми нормативних актів рівної юридичної сили містять різні моделі правового регулювання, перевагу при застосуванні слід надавати тій нормі, яка регулює вужче коло суспільних відносин, тобто є спеціальною.
Саме такий підхід застосував Верховний Суд у постанові від 29 січня 2019 року у справі №807/257/14. Крім того, про перевагу норм lex specialis над іншими загальними нормами зазначає у своїх рішеннях і Європейський суд з прав людини (п. 69 рішення у справі "Ніколова проти Болгарії" № 7888/03 тощо).
Згідно зі ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. 
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З огляду на наведене, суд приходить до висновку про те, що відповідачем вчинено дії по відкриттю виконавчого провадження щодо ОСОБА_1 у відповідності до вимог статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», а доводи позивача не знайшли свого підтвердження в процесі розгляду справи.
Відповідно до ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу в межах позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 2, 5 - 9, 72 - 77, 90, 243-246, 250, 251, 255, 287 КАС України, –

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про скасування постанов про відкриття виконавчого провадження – залишити без задоволення.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

 Суддя         Ю.В. Тополева