ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7146/26 Справа № 214/11888/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ковтун Н. Г. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2026 року м.Кривий Ріг

Справа №  214/11888/25

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Остапенко В.О.
суддів - Акуленка В.В., Бондар Я.М.

сторони:
позивач – Акціонерне товариство «Таскомбанк», 
відповідачка -   ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України,без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства «Таскомбанк» на рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 квітня 2026 року, яке ухвалено суддею Ковтун Н.Г. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 08 квітня 2026 року, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2025 року Акціонерне товариство «Таскомбанк» (надалі - АТ «Таскомбанк») звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовна заява мотивована тим, що 22 жовтня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 6135691327. 
Відповідно до умов Паспорту кредиту № 5691327 та Кредитного договору № 6135691327 від 22.10.2021 року, позичальнику надано грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту 27 868,00 грн., строк користування - 24 місяців, річні проценти -0,01% від суми боргу за договором, щомісячні проценти 2,70 % від суми кредиту. 
Кредит відповідачем було отримано шляхом безготівково перерахування коштів, у спосіб, зазначений в Кредитному договорі. 
25 жовтня 2021 року право вимоги за кредитним договором відступлено АТ «Таскомбанк» на підставі договору факторингу № 01/09/21 від 01.09.2021 року. Відповідно до умов цього договору та Витягу з Реєстру прав вимоги до Договору фактрингу, позивач є Новим кредитором ОСОБА_1 за кредитним договором № 6135691327 від 22.10.2021 року. 
Відповідачем умови договору не виконанні, в результаті чого, станом на 01.05.2025, виникла заборгованість у розмірі 44 922 грн., яка складається з наступного: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) 20 787,28 грн., заборгованість по річним процентам (в т.ч. прострочена) 3,77 грн., заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) – 24 131,40 грн.
Посилаючись на викладене, позивач просив суд: стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №6135691327 від 22.10.2021 року, що в частині тіла кредиту та процентів, станом на 01.05.2025, складає 44 922 грн., в т.ч. заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) 20 787,28 грн., заборгованість по річним процентам (в т.ч. прострочена) 3,77 грн., заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) – 24 131,40 грн., а також стягнути понесені судові витрати.
Рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 квітня 2026 року позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Таскомбанк» заборгованість за кредитним договором № 6135691327 від 22 жовтня 2021 року у сумі 20 787,28 грн.
В іншій частині відмовлено. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Таскомбанк» судовий збір у сумі 1120 гривні 93 копійок.
В апеляційній скарзі позивач АТ «Таскомбанк» просить скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості за відсотками за кредитним договором № 6135691327 від 22 жовтня 2021 року та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 24 135 грн. 17 коп., що включає: заборгованість по річним процентам (в т.ч. прострочена) 3 грн. 77 коп, заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) 24 131 грн. 40 коп.
Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду першої інстанції стосовно того, що в самому договорі не вказані відсоткові ставки є помилковими та безпідставними, адже у договорі є вказані відсотки за користування кредитом, що не було враховано судом першої інстанції. При цьому, якщо вивчити виписку по рахунках відповідача, то можна помітити, що при оплаті відсотків по кожному кредитному договорі є призначення платежу: «Погашення заборгованості за простроченими щомісячними процентами згідно умов кредитного договору № 6135691327 від 22.10.2021, клієнт ОСОБА_1 платіж за 15.04.2024 року)» (для прикладу), що виключає незнання відповідачем про відсоткову ставку. Таким чином, ця умова була добре відома їй, а тому немає причин для незадоволення позову в частині заборгованості по відсотках, оскільки усі істотні умови були відомі та погоджені відповідачем в самому кредитному договорі.
У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, відповідачка ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Платошин О.М., зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 22 жовтня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 6135691327. 
Відповідно до умов Паспорту кредиту № 5691327 та Кредитного договору № 6135691327 від 22.10.2021 року Позичальнику надано грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту 27 868,00 грн., строк користування - 24 місяців, річні проценти -0,01% від суми боргу за договором, щомісячні проценти 2,70 % від суми кредиту. 
Кредит відповідачем було отримано шляхом безготівково перерахування коштів, у спосіб, зазначений в Кредитному договорі. 
25 жовтня 2021 року право вимоги за кредитним договором відступлено АТ «Таскомбанк» на підставі договору факторингу № 01/09/21 від 01.09.2021 року. Відповідно до умов цього договору та Витягу з Реєстру прав вимоги до Договору фактрингу, позивач є Новим кредитором ОСОБА_1 за кредитним договором № 6135691327 від 22.10.2021 року.
Позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість в сумі 44 922 грн., яка складається з наступного: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) 20 787,28 грн., заборгованість по річним процентам (в т.ч. прострочена) 3,77 грн., заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) – 24 131,40 грн.
Задовольняючи позовні вимоги АТ «Таскомбанк» про стягнення заборгованості за тілом кредиту за кредитним договором № 6135691327 від 22.10.2021 року, суд першої інстанції виходив з факту отримання позичальницею ОСОБА_1 кредитних коштів та неналежного виконання зобов`язання за укладеним кредитним договором позичальницею в частині повернення кредиту й права позивача, яка правонаступника кредитора, вимагати від відповідача повернення заборгованості за кредитним договором. 
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог АТ «Таскомбанк» щодо стягнення відсотків за користування кредитними коштами, суд першої інстанції виходив з того, що зі змісту кредитного договору № 6135691327 від 22.10.2021 року вбачається, що сторонами під час його укладення та підписання не визначено розмір відсотків за користування кредитом, які повинен сплачувати позичальник. Такі відсотки визначено в паспорті кредиту від 22.10.2021 року, який не є складовою кредитного договору.
Висновки суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог АТ «Таскомбанк»  до  ОСОБА_1 про визначення розміру заборгованості за тілом кредиту у сумі 20 787,28 гривень учасниками справи не оскаржується, та, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.
Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.10.2018 у справі № 186/1743/15-ц, згідно якої, у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.
При цьому, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відмови у задовленні позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками за кредитним договором № 6135691327 від 22.10.2021 року, виходячи з наступного.
Відповідно до положень статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Згідно з частини 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно статті 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв, ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки.
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Судом встановлено, що 22 жовтня 2021 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та відповідачкою ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 6135691327, який відповідачка підписала разом з Паспортом кредиту та Заявою-акетою на отримання кредиту та інших послуг (т. 1 а. с. 6-10). 
Отже, позивачем доведено факт укладення між первісним кредитором та відповідачкою ОСОБА_1  кредитного договору № 6135691327 від 22 жовтня 2021 року, та не заперечується відповідачкою.
Відповідно до умов кредитного договору сторони погодили:
- суму кредиту у розмірі 27 868 гривень;
- строк кредитування в межах якого здійснюється нарахування процентів за користування кредитом - 24 місяці;
- розмір процентів за користування кредитом, зокрема, щомісячні відсотки – 2,7% від суми кредиту, річні відсотки – 0,01% від суми боргу за договором (т. 1 а.с. 6).
Таким чином, висновки суду першої інстанції про те, що зі змісту кредитного договору № 6135691327 від 22.10.2021 року вбачається, що сторонами під час його укладення та підписання не визначено розмір відсотків за користування кредитом, які повинен сплачувати позичальник, суперечать матеріалам справи та не узгоджується із змістом кредитного договору № 6135691327 від 22.10.2021 року, яким підписано сторонами та який є обов?язковим до виконання, й доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу.
У статтях 526, 530, 610, 612 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін процентивиплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16, вирішуючи виключну правову проблему щодо визначення періоду нарахування кредиторських вимог, що виникли у зв`язку з невиконанням договору банківського кредиту, які за своєю сутністю є процентами за користування кредитом, зробила такі висновки:
- припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України (пункт 91 постанови);
- вказаних вище висновків Велика Палата Верховного Суду також дійшла у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (пункти 53, 54) та від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19). Велика Палата Верховного Суду вважає, що підстав для відступу від таких висновків немає (пункт 92 постанови);
- якщо боржник не сплатив суму боргу, яка складається з тіла кредиту та процентів, нарахованих в певній сумі на час закінчення строку кредитування чи на час пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, то прострочення такого грошового зобов`язання не призводить до подальшої зміни його розміру, але в боржника виникає додатковий обов`язок щодо сплати річних процентів, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України (пункт 100 постанови);
- у разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором (пункт 103 постанови).
Як уже зазначалося вище, відповідно до умов кредитного договору сторони погодили строк кредитування в межах якого здійснюється нарахування процентів за користування кредитом - 24 місяці, тобто право кредитдавця нараховувати проценти за користування кредитними коштами припиняється 22 жовтня 2023 року.
Натомість, розрахунок заборгованості за відсотками за кредитним договором № 6135691327 від 22 жовтня 2021 року зроблений позивачем по 01 травня 2025 року, тобто поза межами строку кредитування, передбаченого умовами договору.
В межах строку кредитування позивачем нараховано річні проценти, виходячи із відсоткової ставки 0,01% від суми боргу за договором, у розмірі 3,82 грн., натомість відповідачкою ОСОБА_1 сплачено заборгованості за річними відсотками у розмірі 5,46 грн., а тому колегія сддів дійшла висновку пров відсутність заборгованості за річними відсотками за кредитним договором № 6135691327 від 22 жовтня 2021 року.
Щомісячні проценти, в межах строку кредитування, нароховано позивачем у розмірі 18 058,56 грн (що відповідає сумі, узгодженій у Графіку платежів, виходячи із ставки 2,7% від суми кредиту). 
Відповідачкою ОСОБА_1 сплачено заборгованості за щомісячними відсотками у розмірі 8 223,52 грн.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає обгрунтованим розмір заборгованості по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) 9 835,04 грн, виходячи з наступного розрахунку: 18 058,56 грн - 8 223,52 грн.
З урахуванням наведеного, позовні вимоги АТ «Таскомбанк» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками за кредитним договором № 6135691327 від 22 жовтня 2021 рокупідлягають частковому задоволенню.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду, на підставі п.1, п.4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог АТ «Таскомбанк» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками за кредитним договором № 6135691327 від 22 жовтня 2021 року, з ухваленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення цих позовних вимог.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
У зв`язку з чим колегія суддів змінює рішення суду першої інстанції в частині розміру судового збору, стягнутого з ОСОБА_1 на користь АТ «Таскомбанк» та збільшує цей розмірі з 1120,93 грн. до 1 647,23 грн, тобто пропорційно до задоволених позовних вимог.
Крім того, з огляду на часткове задоволення апеляційної скарги, з ОСОБА_1 на користь АТ «Таскомбанк» підлягає стягненню судовий збір, понесений на сплату судового збору за подання апеляційної скарги, у розмірі 1 489,78 грн.
Керуючись ст.ст. 367, ч. 1 ст. 369, ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства «Таскомбанк» – задовольнити частково.
Рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 квітня 2026 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Таскомбанк» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками за кредитним договором № 6135691327 від 22 жовтня 2021 року – скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.
Позовні вимоги Акціонерного товариства «Таскомбанк» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками за кредитним договором № 6135691327 від 22 жовтня 2021 року – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» заборгованість за відсотками за кредитним договором № 6135691327 від 22 жовтня 2021 року у розмірі 9 835 (дев?ять тисяч вісімсот тридцять п?ять) гривень 04 (чотири) копійки.
В задоволенні інших позовних вимог Акціонерного товариства «Таскомбанк» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками за кредитним договором № 6135691327 від 22 жовтня 2021 року – відмовити.
Рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 квітня 2026 рокув частині розміру судового збору, стягнутого з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк», змінити, збільшивши цей розмірі з 1120 гривні 93 копійки до 1 647 (одна тисяча шістсот сорок сім) гривень 23 (двадцять три) копійки.
В іншій частині рішення суду залишити без змін. 
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк»судові витрати у справі, понесені на оплату судового збору за подання апеляційної скарги, у розмірі 1 489 (одна тисяча чотириста вісімдесят дев?ять) гривень 78(сімдесят вісім) копійок.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 29 червня 2026 року.

Головуючий: 

Судді: