ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
(додаткова)
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2026 року	м. Одеса	Справа № 916/3599/25	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Богатиря К.В.
суддів: Поліщук Л.В., Таран С.В.

розглянувши заяви:
- Товариства з обмеженою відповідальністю «Грандстііл» про відшкодування судових витрат (вх.2026/26 від 19.05.2026)
- Товариства з обмеженою відповідальністю «Лімертін Карго Делівері» про стягнення судових витрат (вх. 2135/26 від 26.05.2026)
в межах розгляду апеляційних скарг:
- Товариства з обмеженою відповідальністю «Лімертін Карго Делівері»
- Товариства з обмеженою відповідальністю «Грандстііл»
на рішення Господарського суду Одеської області від 13.02.2026 
по справі №916/3559/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Грандстііл»
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Лімертін Карго Делівері»
про стягнення 539 438,93 грн., 

та за зустрічним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Лімертін Карго Делівері»
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Грандстііл»
про стягнення 348 863,25 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Описова частина.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Грандстііл» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лімертін Карго Делівері» про стягнення 539438,93 грн. збитків, з яких: суму збитків за недопоставлений товар у розмірі 340906,93 грн. та суму збитків у вигляді надмірно сплачених митних платежів у розмірі 198532 грн.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Лімертін Карго Делівері» звернулось до Господарського суду Одеської області із зустрічним позовом за вх.№3967/25 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Грандстііл» про стягнення 348863,25 грн. заборгованості за договором №17/02/25, з яких: 324526,88 грн. основного боргу, 1296,81 грн. інфляційних втрат та 25633,18 грн. пені.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 13.02.2026 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Грандстііл» за первісним позовом задоволено повністю; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лімертін Карго Делівері» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Грандстііл» 539 438,93 грн збитків та 6 473,27 грн судового збору; позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Лімертін Карго Делівері» за зустрічним позовом - задоволено повністю; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Грандстііл» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Лімертін Карго Делівері» 324 526,88 грн основного боргу, 25 633,18 грн пені, 1 296,81 грн інфляційних втрат та 4 217,48 грн судового збору.
До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Лімертін Карго Делівері» на рішення Господарського суду Одеської області від 13.02.2026 по справі №916/3559/25.
Відповідач за первісним позовом просив рішення Господарського суду Одеської області від 13 лютого 2026 року справі № 916/3599/25 скасувати частково, ухвалити нове рішення, яким первісний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Грандстііл» залишити без задоволення, а в іншій частині залишити оскаржуване рішення без змін. 
Крім того, до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Грандстііл» на рішення Господарського суду Одеської області від 13.02.2026 по справі №916/3599/25.
Позивач за первісним позовом просив рішення Господарського суду Одеської області від 13 лютого 2026 року у справі № 916/3599/25 скасувати частково та ухвалити нове рішення, яким зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Лімертін Карго Делівері» залишити без задоволення, а в іншій частині залишити оскаржуване рішення без змін.
Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.05.2026 вирішено:
«Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лімертін Карго Делівері» на рішення Господарського суду Одеської області від 13.02.2026 по справі №916/3599/25 – залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Грандстііл» на рішення Господарського суду Одеської області від 13.02.2026 по справі №916/3599/25 задовольнити частково.
Рішення Господарського суду Одеської області від 13.02.2026 по справі №916/3599/25 скасувати в частині задоволення зустрічної позовної заяви про стягнення інфляційних втрат у сумі 1 296,81 грн.
Прийняти в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні зустрічної позовної вимоги про стягнення інфляційних втрат у сумі 1 296,81 грн, виклавши резолютивну частину рішення у наступній редакції:
« 1.Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Грандстііл» за первісним позовом - задовольнити повністю.
2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лімертін Карго Делівері» (65009, Одеська обл., м. Одеса, Французький Бульвар, буд. 66/1, офіс 602Б, код ЄДРПОУ 43029489) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Грандстііл» (04209, м. Київ, вул. Героїв Дніпра, буд. 18, код ЄДРПОУ 45326946) 539 438,93 грн збитків та 6 473,27 грн судового збору.
3.Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Лімертін Карго Делівері» за зустрічним позовом - задовольнити частково.
4.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Грандстііл» (04209, м. Київ, вул. Героїв Дніпра, буд. 18, код ЄДРПОУ 45326946) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Лімертін Карго Делівері» (65009, Одеська обл., м. Одеса, Французький Бульвар, буд. 66/1, офіс 602Б, код ЄДРПОУ 43029489) 324 526,88 грн основного боргу, 25 633,18 грн пені та 4 201,92 грн судового збору.
5.В решті вимог зустрічного позову відмовити.»
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лімертін Карго Делівері» (65009, Одеська обл., м. Одеса, Французький Бульвар, буд. 66/1, офіс 602Б, код ЄДРПОУ 43029489) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Грандстііл» (04209, м. Київ, вул. Героїв Дніпра, буд. 18, код ЄДРПОУ 45326946) витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги 23,34 грн.»
До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Грандстііл» про відшкодування судових витрат (вх.2026/26 від 19.05.2026) у справі №916/3599/25, в якій позивач за первісним позовом просив стягнути з ТОВ «Лімертін Карго Делівері» витрати на професійну правничу допомогу у сумі 116 326,22 грн.
Крім того, до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Лімертін Карго Делівері» про стягнення судових витрат (вх. 2135/26 від 26.05.2026) у справі №916/3599/25, в якій відповідач за первісним позовом просив стягнути з ТОВ «Грандстііл» витрати на професійну правничу допомогу у сумі 64 800,00 грн.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.06.2026 розгляд заяв Товариства з обмеженою відповідальністю «Грандстііл» про відшкодування судових витрат (вх.2026/26 від 19.05.2026) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Лімертін Карго Делівері» про стягнення судових витрат (вх. 2135/26 від 26.05.2026) у справі №916/3599/25 вирішено здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Грандстііл» про відшкодування судових витрат (вх.2026/26 від 19.05.2026) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Лімертін Карго Делівері» про стягнення судових витрат (вх. 2135/26 від 26.05.2026) у справі №916/3599/25 вирішено розглянути у розумний строк відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Грандстііл» строк для подання заперечень на заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Лімертін Карго Делівері» про стягнення судових витрат (вх. 2135/26 від 26.05.2026) у справі №916/3599/25 до 08.06.2026; встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Лімертін Карго Делівері» строк для подання заперечень на заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Грандстііл» про відшкодування судових витрат (вх.2026/26 від 19.05.2026) у справі №916/3599/25 до 08.06.2026.
Відповідно до частини третьої статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Таким чином, беручи до уваги те, що за результатами розгляду заяв Товариства з обмеженою відповідальністю «Грандстііл» про відшкодування судових витрат (вх.2026/26 від 19.05.2026) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Лімертін Карго Делівері» про стягнення судових витрат (вх. 2135/26 від 26.05.2026) судом апеляційної інстанції вирішуватиметься лише питання розподілу судових витрат, колегія суддів вважає за можливе розглянути вказані заяви без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.
Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи або день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.
Як вбачається з матеріалів справи, копія ухвали апеляційного господарського суду від 01.06.2026, якою вирішено здійснювати розгляд заяв про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, була отримана в електронному кабінеті позивачем - 02.06.2026, відповідачем – 02.06.2026.
Тобто учасники справи вважаються повідомленими належним чином про розгляд апеляційним господарським судом заяв про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу в письмовому провадженні без виклику сторін.

Мотивувальна частина.
Відповідно до п.3 ч.1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Частина 1 ст. 123 ГПК України встановлює, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 зазначеного Кодексу).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1)попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);
2)визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.
3)розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно із частинами першою, другою статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Першою заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Лімертін Карго Делівері» по суті справи була апеляційна скарга, в якій було вказано, що орієнтована сума судових витрат складатиме 70 000 грн, що складається з суми сплаченого судового збору та витрат на правничу допомогу
Першою заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Грандстііл» була також апеляційна скарга, в якій вказано, що орієнтована сума судових витрат складатиме 120 000 грн, що складається з суми сплаченого судового збору та витрат на правничу допомогу.
Таким чином, ТОВ «Лімертін Карго Делівері» та ТОВ «Грандстііл» виконали обов`язок з надання попереднього орієнтовного розрахунку суми судових витрат.
Відповідно до частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Відповідно до частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Таким чином, відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. При цьому перевірка цих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений.
У даному випадку, вперше заява про необхідність стягнення витрат на професійну правничу допомогу була зроблена і позивачем і відповідачем у їх апеляційних скаргах.
Крім того, обставини того, що відповідні докази понесення судових витрат будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, вбачається із усних заяв представників сторін, які були зроблені у судовому засіданні 14.05.2026, що вбачається з протоколу судового засідання.
Заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Грандстііл» про відшкодування судових витрат (вх.2026/26 від 18.05.2026) по справі №916/3599/25 була подана 18.05.2026, тобто протягом 5 днів з дня ухвалення постанови від 14.05.2026.
Заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Лімертін Карго Делівері» про стягнення судових витрат (вх. 2135/26 від 26.05.2026) по справі №916/3599/25 була подана службою кур`єрської доставки 18.05.2026, тобто протягом 5 днів з дня ухвалення постанови від 14.05.2026.
Отже, позивач та відповідач дотрималися вимог щодо строків звернення із заявою про ухвалення додаткового рішення та розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу і подання відповідних доказів на виконання частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Частиною другою статті 126 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Системний аналіз наведених норм процесуального права свідчить про те, що факт понесення стороною судових витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів, зокрема, на підставі договору про надання правничої допомоги та відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг (виконаних робіт) та їх вартості. Відсутність документального підтвердження факту понесення стороною судових витрат на професійну правничу допомогу та їх розміру є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Відповідно до положень частини третьої статті 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Саме така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 25.06.2019 у справі №916/1340/18.
На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції Товариство з обмеженою відповідальністю «Лімертін Карго Делівері» надало:
1) Договір про надання правничої допомоги №037/21/Ц від 29.07.2021, укладений між Адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ КОНСАЛТ ГРУП» (Адвокатське об`єднання) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лімертін Карго Делівері» (Клієнт).
Відповідно до п. 1.1. Договору, на умовах даного договору, укладено домовленість, за якою адвокатське об`єднання зобов`язується здійснити представництво або надати інші види правової допомоги клієнту в Україні та закордоном на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до п. 2.1. Договору, на підтвердження факту надання Адвокатським об`єднанням правничої допомоги відповідно до умов цього договору, Адвокатським об`єднанням, складається Акт приймання-здачі наданих послуг.
Пунктом 2.2. Договору передбачено, що підписання Акту приймання-передачі наданих послуг є підтвердження належного виконання Адвокатським об`єднанням правничої допомоги та є підставою для здійснення оплати, як передбачено п. 3.1. Договору.
Відповідно до п. 3.1. Договору, Клієнт оплачує Адвокатському об`єднанню за фактично надану правничу допомогу згідно виставлених рахунків. Оплата здійснює шляхом перерахування грошових коштів Клієнтом на розрахунковий рахунок Адвокатського об`єднання.
Пунктом 7.6. Договору передбачено, що даний Договір вступає в силу з моменту його підписання і діє 1 календарний рік. У разі відсутності претензій та заперечень з боку сторін, договір автоматично пролонгується на той самий термін і на тих самих умовах.
2) Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №17 від 30.09.2025 до Договору №037/21/Ц від 29.07.2021.
Відповідно до даного Акту, Адвокатське об`єднання «ЛІГАЛ КОНСАЛТ ГРУП» надало, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Лімертін Карго Делівері» прийняло без зауважень послуги з представництва інтересів у справі №916/3599/25.
Винагорода за представництво інтересів відповідача у справі №916/3599/25 складає 64 800,00 грн.
3) Платіжну інструкцію №6669 від 17.09.2025, якою Товариство з обмеженою відповідальністю «Лімертін Карго Делівері» сплатило на користь Адвокатського об`єднання «ЛІГАЛ КОНСАЛТ ГРУП» 64 800,00 грн з призначенням платежу: «Сплата на правову допомогу згідно рах. №16 від 11.09.2025».
Надавши оцінку даним доказам, колегія суддів зазначає наступне.
По-перше, Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №17 датується ще 30.09.2025, тобто на той момент ще не було вирішено питання по суті спору у суді першої інстанції, адже рішення Господарського суду Одеської області за результатами розгляду даної справи було прийнято 13.02.2026.
В свою чергу, апеляційне провадження у даній справі ще не було відкрито, більше того, Товариство з обмеженою відповідальністю «Лімертін Карго Делівері» не могло знати чи буде апеляційне провадження у даній справи взагалі необхідне.
По-друге, якщо виходити з того, що до Акту здачі-приймання робіт (надання послуг) №17 від 30.09.2025 було включено і майбутні послуги з професійної правничої допомоги у суді апеляційної інстанції, то колегія суддів за відсутності детального опису робіт не може визначити, який саме обсяг послуг (робіт) надавався у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а який у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції.
По-третє, враховуючи зміст Договору №037/21/Ц від 29.07.2021, Акту №17 від 30.09.2025 та Платіжної інструкції №6669 від 17.09.2025, колегія суддів не може встановити, яка саме вартість послуг, які були надані Товариству з обмеженою відповідальністю «Лімертін Карго Делівері» у суді апеляційної інстанції.
Таким чином, колегія суддів не може встановити ні обсяг послуг, які були надані у суді апеляційної інстанції, ні їх вартість, ні тим більше прийняття таких послуг, адже Акт датується ще 30.09.2025, тобто задовго до винесення навіть судом першої інстанції рішення по даній справі.
По-четверте, 19.02.2026 за вх.№2-306/26 до Господарського суду Одеської області від Товариства з обмеженою відповідальністю «Лімертін Карго Делівері» надійшла заява про стягнення судових витрат, в якій заявник просив суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Грандстііл» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Лімертін Карго Делівері» понесені судові витрати в сумі 70 032,95 грн., що складаються з витрат на професійну правову допомогу адвоката у розмірі 64 800 грн. та судового збору у розмірі 5 232,95 грн.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.02.2026 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Лімертін Карго Делівері» за вх.№2-306/26 від 19.02.2026 про стягнення судових витрат у справі №916/3599/25 прийнято до розгляду; розгляд заяви вирішено здійснити без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі матеріалами.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 13.03.2026 зупинено розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Лімертін Карго Делівері за вх.№2-306/26 від 19.02.2026 про стягнення судових витрат та заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Грандстііл за вх.№2-372/26 від 27.02.2026 про стягнення судових витрат, подані у справі №916/3599/25 - до повернення матеріалів справи №916/3599/25 до Господарського суду Одеської області.
До заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Лімертін Карго Делівері» (вх.№2-306/26 від 19.02.2026) до Господарського суду Одеської області були надані наступні докази понесення витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції:
- Договір про надання правничої допомоги №037/21/Ц від 29.07.2021;
- Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №17 від 30.09.2025 до Договору №037/21/Ц від 29.07.2021;
- Платіжну інструкцію №6669 від 17.09.2025;
- Детальний опис робіт від 18.02.2026, в якому зокрема зазначено, що сума гонорару, яка сплачена клієнтом адвокатському об`єднанню за виконання доручення з представництва його інтересів у справі №916/3599/25 на 18.12.2026 складає 64 800,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 17.09.2025 №6669 та актом приймання-передачі наданих послуг від 30.09.2025.
Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «Лімертін Карго Делівері» на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу і у суді першої, і у суді апеляційної інстанції надало однакові докази, за виключенням детального опису робіт. 
Враховуючи зміст Детального опису робіт від 18.02.2026, колегія суддів вважає, що Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №17 від 30.09.2025 до Договору №037/21/Ц від 29.07.2021 та Платіжна інструкція №6669 від 17.09.2025 є саме доказами понесення ТОВ «Лімертін Карго Делівері» витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції. Оцінку даним доказам буде надано Господарським судом Одеської області під час розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Лімертін Карго Делівері» за вх.№2-306/26 від 19.02.2026 про стягнення судових витрат.
В той же час, колегія суддів дійшла до висновку, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Лімертін Карго Делівері» не надало жодних належних доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи №916/3599/25 у суді апеляційної інстанції.
З огляду на викладене вище, колегія суддів відмовляє у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Лімертін Карго Делівері» про стягнення судових витрат (вх. 2135/26 від 26.05.2026) у справі №916/3599/25.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції Товариство з обмеженою відповідальністю «Грандстііл» надало:
1) Договір про надання правничої допомоги №16/03-2026 від 16.03.2026, укладений між адвокатом Лівак Наталією Василівною та Товариством з обмеженою відповідальністю «Грандстііл».
Відповідно до п. 1.1. Договору, сторони домовились, що Клієнт доручає, а Адвокат бере на себе зобов`язання щодо надання правничої допомоги з метою захисту прав та законних інтересів Клієнта, пов`язаних із розглядом справи №916/3599/25 у Південно-західному апеляційному господарському суді за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Лімертін Карго Делівері», а також підготовкою та поданням апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Грандстііл» на рішення Господарського суду Одеської області від 13.02.2026, зокрема, але не виключно: 
- надання Клієнту правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань;
- отримання витягів, довідок та іншої інформації з державних реєстрів;
- підготовка, подання та/або направлення процесуальних та інших документів;
- представництво інтересів клієнта в органах державної влади та органах місцевого самоврядування, органах прокуратури, Національної поліції України, на підприємствах, в установах та організаціях усім форм власності, а також у судах України всіх інстанцій;
- вчинення інших дій, необхідних для належного та кваліфікованого надання правничої допомоги.
Пунктом 1.2. договору передбачено, що Клієнт також доручає Адвокату:
- ознайомлюватися з матеріалами справи, складати, підписувати та подавати необхідні документи для захисту прав та законних інтересів Клієнта, а також надавати такі документи Клієнту для підписання у випадках, передбачених законодавством;
- у разі необхідності складати, підписувати та подавати заяви, клопотання, скарги, заперечення та інші процесуальні документи до судових органів усіх інстанцій;
- брати участь у судових засіданнях, у тому числі в режимі відеоконференції;
- здійснювати інші процесуальні дії, необхідні для належного представництва інтересів Клієнта.
Відповідно до п. 3.2. Договору, клієнт зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі оплатити послуги Адвоката в порядку і строки, передбачені цим договором.
Пунктом 5.1. Договору встановлено, що сторони погодили, що вартість послуг Адвоката за виконання завдань, передбачених п. 1.1.-1.2. даного Договору становить 110 000,00 грн без ПДВ, що підлягає оплаті протягом 3-ох робочих днів з моменту виставлення Адвокатом рахунку.
Відповідно до пункту 5.3. Договору, приймання-передача наданих послуг оформлюється Актом приймання-передачі наданих послуг, який оформлюється адвокатом та направляється на адресу Клієнта, вказану в реквізитах договору.
Пунктом 7.2. Договору передбачено, що цей договір, якщо він достроково не буде припинений з ініціативи Клієнта, діє до 31.12.2026.
2) Акт приймання-передачі наданих послуг №4 від 18.05.2026 до Договору про надання правничої допомоги №16/03-2026 від 16.03.2026, відповідно до якого, Адвокат надав, а Клієнт прийняв послуги у справі №916/3599/25, що розглядається Південно-західним апеляційним господарським судом, а саме:
1.1. Робота із апеляційною скаргою ТОВ «Лімертін Карго Делівері»:
- правовий аналіз апеляційної скарги;
- підготовка відзиву на апеляційну скаргу.
1.2. Підготовка апеляційної скарги ТОВ «Грандстііл»:
- аналіз рішення Господарського суду Одеської області від 13.02.2026;
- формування доказової бази;
- підготовка апеляційної скарги.
1.3. Представництво в суді:
- участь у судовому засіданні;
- підготовка процесуальних клопотань;
- формування правової позиції щодо взаємопов`язаних вимог;
- усні пояснення в судових дебатах.
1.4. Загальний супровід справи:
- аналіз доказів сторін;
- комунікація з Клієнтом;
- підготовка правових висновків.
Пунктом 2 Акту встановлено, що загальна вартість наданих послуг склала 110 000,00 грн, що відповідає умовам Договору. Гонорар є фіксованим, погодженим та відповідає складності справи, обсягу виконаних робіт, витраченому часу, середньо ринковій вартості правничої допомоги у господарських справах.
Пунктом 3 Акту встановлено, що клієнт не має зауважень до обсягу, якості та строків наданих послуг адвокатом.
3) Рахунок №4 від 18.05.2026, виставлений адвокатом Лівак Наталією Василівною Товариству з обмеженою відповідальністю «Грандстііл», за виконання завдань, передбачених п. 1.1.-1.2. Договору про надання правничої допомоги №16/03-2026 від 16.03.2026, на суму 110 000,00 грн.
4) Квитанція до прибуткового касового ордера №4 від 18.05.2026, відповідно до якої адвокат Лівак Н.В. прийняла від ТОВ «Грандстііл» 110 000,00 грн на підставі Договору про надання правничої допомоги №16/03-2026 від 16.03.2026.
Як уже зазначалося, розмір понесених стороною судових витрат на професійну правничу допомогу встановлюється судом, зокрема, на підставі договору про надання правничої допомоги та відповідних доказів щодо вартості наданих послуг (виконаних робіт).
За змістом частини третьої статті 237 Цивільного кодексу України однією з підстав виникнення представництва є договір.
Згідно з частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 Цивільного кодексу України).
Відповідно до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»).
За змістом частини третьої статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Отже, надання адвокатом правничої допомоги в порядку представництва у суді здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, положення щодо якого містяться, зокрема у главі 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Глава 52 Цивільного кодексу України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору. Згідно з положеннями цієї статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.
Згідно із статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити такі висновки:
(1)договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені у частині другій статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»);
(2)за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України;
(3)як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару;
(4)адвокатський гонорар може існувати в двох формах – фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення – при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв;
(5)адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як положеннями цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»;
(6)відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.
Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити із встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.
Аналогічні правові висновки Верховного Суду викладені у постановах від 06 березня 2019 року у справі № 922/1163/18, від 07 вересня 2020 року у справі № 910/4201/19.
Пунктом 5.1. Договору встановлено, що сторони погодили, що вартість послуг Адвоката за виконання завдань, передбачених п. 1.1.-1.2. даного Договору становить 110 000,00 грн без ПДВ, що підлягає оплаті протягом 3-ох робочих днів з моменту виставлення Адвокатом рахунку.
Таким чином, розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у договорі у вигляді фіксованої суми.
Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону № 5076-VI як «форма винагороди адвоката», але в розумінні Цивільного кодексу України становить ціну такого договору.
Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21
У разі погодження між адвокатом (адвокатським бюро / об`єднанням) та клієнтом фіксованого розміру гонорару такий гонорар обчислюється без прив`язки до витрат часу адвоката на надання кожної окремої послуги. Фіксований розмір гонорару не залежить від витраченого адвокатом (адвокатським бюро / об`єднанням) часу на надання правничої допомоги клієнту. Подібні висновки Верховного Суду містяться у постанові від 19.11.2021 у справі № 910/4317/21.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.
З огляду на викладене Південно-західний апеляційний господарський суд зазначає про те, що у контексті цієї справи, що переглядається, фіксований розмір гонорару, погоджений між ТОВ «Грандстііл» та адвокатом у договорі про надання правової допомоги означає те, що у разі настання визначених таким договором умов платежу – конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання умов договору та призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару у цих конкретних правовідносинах, що склалися між позивачем і його адвокатом у цій справі, як і не має значення витрачений адвокатом позивача час на надання послуг правничої допомоги.
З урахуванням викладеного, вартість послуг з надання правничої допомоги була погоджена у фіксованому розмірі, який не змінюється в залежності від обсягу наданих послуг та витраченого адвокатом часу, а отже, є чітко визначеним.
Щодо критеріїв оцінки розміру витрат Товариства з обмеженою відповідальністю «Грандстііл» на надання адвокатським об`єднанням послуг правничої допомоги в суді апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4)ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини п`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1)чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2)чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3)поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4)дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку /дії / бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 Господарського процесуального кодексу України , також визначені положеннями частин шостої, сьомої та дев`ятої статті 129 цього Кодексу.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 Господарського процесуального кодексу України ).
Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою та дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України , може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
За наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених ТОВ «Грандстііл» на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, через призму критеріїв, встановлених частиною четвертою статті 126 та частиною п`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний суд доходить висновку про наявність підстав для часткової відмови у стягненні заявленого розміру витрат на професійну правничу допомогу.
Суд апеляційної інстанції, оцінюючи обґрунтованість заявленої суми судових витрат зі складністю справи, зазначає, що справа не містить завеликий обсяг матеріалів та не містить складних юридичних конструкцій.
Південно-західний апеляційний господарський суд при частковій відмову у стягненні витрат на правову допомогу також враховує: чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі № 910/20852/20.
Суд зауважує увагу на тому, що заявник хоча і посилається на погодження фіксованої суми винагороди адвоката за надані послуги у суді апеляційної інстанції, втім, на переконання колегії суддів, наданий стороною перелік виконаних робіт представником ТОВ «Грандстііл» підлягає оцінці на предмет дотримання критеріїв їх співмірності та обґрунтованості.
Проаналізувавши опис наданих ТОВ «Грандстііл» адвокатом послуг, а також подані документи, колегія суддів вважає, що відображена у цих доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом ТОВ «Грандстііл» роботи (наданих послуг) в суді апеляційної інстанції на загальну суму 110 000 грн не відповідає критерію розумності та є неспівмірною з обсягом наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатами на виконання відповідних робіт та ступеню складності справи.
Розгляд справи у суді апеляційної інстанції відбувся за одне судове засідання.
Як вбачається із рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції і матеріалів справи, правова позиція ТОВ «Грандстііл» була сталою і не зазнавала змін протягом розгляду спору двома судовими інстанціями, а адвокат Лівак Н.В. надавала правову допомогу ТОВ «Грандстііл» у цих інстанціях, тому, відповідно, була обізнана у справі з усіма деталями, що з неї випливають.
Колегія суддів зазначає, що із заяв по суті в суді апеляційної інстанції було подано два документи – апеляційну скаргу, відзив на апеляційну скаргу.
Зміст апеляційної скарги є тотожним змісту відзиву на зустрічний позов, а зміст відзиву на апеляційну скаргу є аналогічним із змістом первісного позову, тобто розгляд справи у суді апеляційної інстанції не зумовили збільшення джерел правого регулювання спірних правовідносин, збільшення доказової бази та обставин, які входять до предмету доказування.
Аналізуючи надані адвокатом відповідача послуги, колегія суддів зазначає, що фактично послуги у суді апеляційної інстанції складаються із складання апеляційної скарги, складання відзиву на апеляційну скаргу ТОВ «Лімертін Карго Делівері» та участь в одному судовому засіданні. 
При цьому, колегія суддів зазначає, що сам по собі акт наданих послуг та наведений в ньому детальний опис робіт не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони. Суд виходить з того, що розмір таких витрат має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
У договорі про надання правничої допомоги клієнт та адвокат вправі визначити розмір винагороди адвоката за надання клієнту юридичних послуг на власний розсуд. Проте, ці витрати не повинні бути непомірним тягарем для іншого учасника справи, який не є стороною цього договору.
Колегія суддів зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21, у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18.
Отже, за встановлених обставин та норм права, керуючись такими критеріями, як складність справи, а також розумну необхідність судових витрат для розгляду справи в суді апеляційної інстанції, а також з урахуванням наданих заявником доказів в обґрунтування судових витрат на правничу допомогу колегія вважає, що витрати Товариства з обмеженою відповідальністю «Грандстііл» на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції в розмірі 25 000,00 грн, є обґрунтованими, відповідають критеріям реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру, є співрозмірними зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами).
При цьому Південно-західний апеляційний господарський суд також керувався тим, що стягнення витрат на правову допомогу у заявленому ТОВ «Грандстііл» розмірі 110 000,00 грн не відповідає критеріям розумності, співмірності, справедливості. В той же час, відмова у стягненні витрат на професійну правничу допомогу порушуватиме баланс інтересів сторін, а також не ґрунтується ані на фактичних обставинах, встановлених судом, ані на нормах процесуального закону, а також порушує право ТОВ «Грандстііл» на правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У даному випадку, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Грандстііл» було задоволено частково, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лімертін Карго Делівері» залишено без задоволення.
Враховуючи часткове задоволення апеляційної скарги ТОВ «Грандстііл», відмову у задоволенні апеляційної скарги «Лімертін Карго Делівері», колегія суддів вважає за потрібне витрати ТОВ «Грандстііл» на професійну правничу допомогу покласти пропорційно на сторін у даній справі.
Таким чином, витрати ТОВ «Грандстііл» на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у сумі 15 217,50 грн підлягають стягненню з ТОВ «Лімертін Карго Делівері», в іншій частині витрати ТОВ «Грандстііл» покладаються на нього.
За таких обставин заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Грандстііл» про відшкодування судових витрат (вх.2026/26 від 19.05.2026) у справі №916/3599/25 в суді апеляційної інстанції слід задовольнити частково, стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лімертін Карго Делівері» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Грандстііл» витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у сумі 15 217,50 грн., у задоволенні решти заяви – відмовити.
Керуючись статтями 123, 126, 129, 244, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Лімертін Карго Делівері» про стягнення судових витрат (вх. 2135/26 від 26.05.2026) у справі №916/3599/25.
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Грандстііл» про відшкодування судових витрат (вх.2026/26 від 19.05.2026) у справі №916/3599/25 – задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лімертін Карго Делівері» (65009, Одеська обл., м. Одеса, Французький Бульвар, буд. 66/1, офіс 602Б, код ЄДРПОУ 43029489) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Грандстііл» (04209, м. Київ, вул. Героїв Дніпра, буд. 18, код ЄДРПОУ 45326946) витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у сумі 15 217,50 грн.
В іншій частині у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Грандстііл» про відшкодування судових витрат (вх.2026/26 від 19.05.2026) у справі №916/3599/25 відмовити.
Зобов`язати Господарський суд Одеської області видати наказ з дотриманням Закону України «Про виконавче провадження» щодо вимог до виконавчого документу.
Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст. 287, 288 ГПК України.
Додаткову постанову складено та підписано 17.06.2026.

Головуючий суддя К.В. Богатир

Судді: Л.В. Поліщук

С.В. Таран