Справа № 166/109/26
Провадження № 2/166/362/26
категорія: 71
РІШЕННЯ
іменем України
08 червня 2026 року с-ще Ратне
Ратнівський районний суд Волинської області в складі головуючого судді Фазан О. З.,
з участю секретаря Приймачук О. М.,
позивачки ОСОБА_1 , її представника адвоката Панасюка І. І. ,
представника органу органу опіки та піклування Забродівської сільської ради в особі виконавчого комітету Забродівської сільської ради Ковельського району Волинської області Михальчук О. М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування Забродівської сільської ради в особі виконавчого комітету Забродівської сільської ради Ковельського району Волинської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, 
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування Забродівської сільської ради в особі виконавчого комітету Забродівської сільської ради Ковельського району Волинської області, про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнення з неї аліментів на її користь на утримання внука ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі частки заробітку(доходу) платника аліментів щомісячно,починаючи з дня звернення до суду і до досягнення повноліття.
Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 03 квітня 2024 року розірвано шлюб укладений між її сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та відповідачкою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .Від спільного подружнього життя у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,який від народження проживає у її з чоловіком будинку та повністю утримується нею фінансово.
Відповідачка ніяким чином не піклується про дитину,не проявляє заінтересованостиів її подальшій долі,не цікавиться успіхами в навчальних закладах,станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини його навчанням,підготовкою до самостійного життя,зокрема не забезпечує необхідного харчування,медичного догляду,лікування дитини,що негативно впливає на його фізичний розвиток,як складову виховання,не спілкується з дитиною в обсязі ,необхідному для його нормального самоусвідомлення,не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей,не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі,не виявляє інтересу до його внутрішнього світу,не створює умов для отримання ним освіти - створились умови,які шкодять інтересам дитини.
Відповідачка, покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної грошової, посильної трудової або будь-якої іншої участі у вихованні сина ОСОБА_5 . Всі питання щодо виховання вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Внук знаходиться на її повному утриманні. 
Зазначені факти , як кожен окремо , так і в супності , розцінює як ухилення від виховання дитини мамою, свідомого нехтування останньою своїми обов`язками , що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідачкою до своїх батьківських обов`язків.
Крім того, позивачка покликається, що особа, позбавлена батьківських прав , не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. 
ПРи задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.
Просить позов задовольнити, ОСОБА_2 позбавити батьківських прав стосовно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та стягнути аліменти на її користь на його утримання в розмірі частки заробітку (доходу) платника щомісячно,починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини .
Ухвалою суду від 20.01.2026 року цивільну справу передано за підсудність до Турійського районного суду Волинської області.
Ухвалою Турійського районного суду Волинської області від 13.02.2026 року цивільну справу повернуто до Ратнівського районного суду Волинської області.
Згідно до відповіді № 2254891 від 20.01.2026 року з Єдиного державного демографічного реєстру останнє відоме місце проживання відповідачки ОСОБА_2 - АДРЕСА_1 , яке відносить до підсудності Турійського районного суду Волинської області.
Відповідно до вимог ч.9 ст. 28 ЦПК України,позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).
За нормами ч.1 ст. 32 ЦПК України ,спори між судами про підсудність не допускаються.
Таким чином, враховуючи вишенаведе,ухвалою суду від 03.04. 2026 року відкрито провадження у справі, зобов`язано орган опіки та піклування Забродівської сільської ради Ковельського району Волинської області надати письмовий висновок стосовно доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
До суду 22.04.2026 року від органу опіки та піклування Забродівської сільської ради Ковельського району Волинської області надійшов висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який затверджений рішенням виконавчого комітету Забродівської сільської ради № 58 від 20.04.2026 року.
Підготовче судове засідання 05.05.2026 року відкладено у зв`язку з відсутністю відомостей про отримання судової повістки відповідачкою.
Ухвалою суду від 21.05.2026 року закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду.
У судовому засідання 03.06.2026 позивачка,її представник позов підтримали з підстав, наведених у ньому. 
Позивачка ОСОБА_1 , будучи допитана в якості свідка , показала суду , що внук ОСОБА_3 , який з 10.09.2025 року навчається у м.Ковелі у ліцеї з посиленою військово- фізичною підготовкою, знаходиться на утриманні її сина ОСОБА_4 , який є військовослужбовцем з 18.11.2025 року. Ствердила , що внук проживає за адресою АДРЕСА_2 разом із нею з 2022 року, а у період з 2020 року по 2022 рік проживав за адресою АДРЕСА_3 . Підтвердила, що внук знаходиться дома лише в суботу, неділю, на канікулах. Свідок зазначила, що звернулася із позовом, оскільки хоче захистити інтереси дитини - ОСОБА_5 хворіє, необхідне оперативне втручання , проте сину ОСОБА_6 відпустку не надають.
Представник органу опіки та піклування Забродівської сільської ради пояснила, що відповідачка проживала у Турійському районі , самоусунулась від виховання сина ОСОБА_5 , позбавити її батьківських прав. Ствердила, що сім`я ОСОБА_2 із-за відстутності підстав на обліку у сільській раді не перебувала. Соціальні служби відвідували сім`ю ОСОБА_5 у грудні 2025, квітні 2026 року після подання позову до суду з метою підготовки висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки. Крім того представник органу опіки та піклування пояснила, що запит до учбового закладу за місцем навчання неповнолітньої дитини не подавався, з батьком не спілкувалися. По мобільному телефону із ОСОБА_5 спілкувалися, а тому органу опіки та піклування відомо, що дитина знаходиться за місцем проживання позивачки лише на вихідні дні та канікули.
Неповнолітній ОСОБА_3 пояснив суду, що з 1. 09.2025 року навчається у ліцеї, де забезпечується житлом, харчуванням, не кожні вихідні приїзджає додому до бабусі.Бажає проживати із татом, не заперечує проти позбавлення батьківських прав мами та стягнути із неї аліменти, оскільки про він нічого гарного не пам`ятає. З татом спілкується по телефону , а з мамою не бажає спілкуватися . У бабусі проживає з 2023 року за адресою АДРЕСА_2 . 
Свідок ОСОБА_7 , який є дідусем ОСОБА_5 , показав суду, що відповідачка зловживала спиртними напоями, не займалася вихованням сина .
Свідок ОСОБА_8 показала суду, що відповідачка негативно характеризується, зловживала спиртними напоями , про дитину з нею не розмовляла. 
Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи відповідно до положень ч.8 ст.128 ЦПК України була належним чином повідомлена.
Суд, заслухавши позивача, представника позивачки, неповнолітню дитину,свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків.
Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Відповідно до ст.165 Сімейного кодексу України (далі - СК)з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.
Тлумачення наведених положень статті 164 СК УКраїни свідчить, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. За змістом закону ухилення повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки.
Відповідно до ч.1 ст.3 СК України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Частиною 3 статті 4 СК України передбачено, що кожна особа має право на проживання в сім`ї.
Відповідно до положень ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.
Таким чином, судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення.
Крім того, суд бере до уваги, що Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення у справі Мамчур проти України, № 10383/09, §100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).
У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54).
У справі «Савіни проти України», визначено, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (пункт 49).
Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» при вирішенні спорів про позбавлення батьківських прав суди повинні виходити не з формальних міркувань, а з фактичних інтересів дітей та умов їх нормального виховання.
Враховуючи положення п.8 ст.7 Сімейного кодексу України, у відповідності до якого регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.
Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
При вирішенні судом питання щодо позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення батьків до дитини, бажання спілкуватися і брати участь у її вихованні.
Частиною третьою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17).
У статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).
Судом встановлено, що рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 03 квітня 2024 року, яке набрало законної сили 07.05.2024 року, шлюб, укладений 29 жовтня 2008 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було розірвано (а.с.18-19).
Згідно до копії свідоцтва про народженя серії НОМЕР_1 виданого повтолрно 22.08.2025 Ратнівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ОСОБА_3 , народився ІНФОРМАЦІЯ_7 . Його батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_2 ( а. с. 15).
Відповідно до витягу з реєстру Забродівської територіальної громади №2025/011519944 від 14.08.2025 року ОСОБА_3 зареєстрований в АДРЕСА_2 ( а. с. 16).
Довідкою Забродівської сільської ради Ковельського району Волинської області № 198 від 15.11.2023 року стверджено,що ОСОБА_3 ,14.05.2010 року перебуває на утриманні ОСОБА_4 ( а. с. 20) 
Як вбачається з довідки виданої навчально-виховним комплексом «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступеня-дитячий садок» с.Поступель ОСОБА_2 у вихованні свого сина на протязі 2016-2025 років участі не брала( а. с.21).
Довідкою-характеристикою Забродівської сільської ради № 139 від 24.11.2025 підтверджено,що ОСОБА_4 проживає за адресою АДРЕСА_3 сам протягом останніх трьох років займається вихованням сина ОСОБА_3 ( а. с. 22).
Згідно акту обстеження умов проживання від 08.12.2025 року ОСОБА_3 проживає в АДРЕСА_2 разом з батьком в будинку його батьків.На даний час батько проходить службу в ЗСУ,а син навчається у військовому ліцеї.На період коли він прижає з навчання додому догляд за ним здійснює бабуся з дідусем ( а. с. 23).
ОСОБА_4 перебуває на військовій службі за мобілізацією , що підтверджено довідкою № 1921 від 05.12.2025 року ( а. с. 25).
Неповнолітній ОСОБА_3 проходить навчання у Волинському обласному ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою з 1.09.2025 по 31.05.2027 рік , шо підтверджено квитком здобувача освіти ВЛ -25 № 143 від 01.10.2025 ( а. с. 26).
Суду надано висновок органу опіки і піклування,про доцільність позбавлення відповідачки ОСОБА_2 батьківських прав.
Неповнолітній ОСОБА_3 не заперечив проти позбавлення батьківських прав матері ОСОБА_2 та бажає проживати із батьком ОСОБА_4 .
Суд вирішує справу відповідно до ст. 13 ЦПК України в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи
Надаючи оцінку наданим суду доказам, суд зазначає, що вони не підтверджують факт ухилення відповідачки від виховання дитини.
Відповідно до частин четвертої, п`ятої та шостої статті 19 Сімейного кодексу України, при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав, а також інших спорів, що стосуються прав та інтересів дитини, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору, складений на підставі обстеження умов проживання дитини, батьків та інших осіб, а також інших документів, що мають значення для справи. Суд має право не погодитися з таким висновком, якщо він є недостатньо обґрунтованим або суперечить інтересам дитини.
Так, даний висновок надається на підставі засідань комісії органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав, який проводить відповідну перевірку щодо підстав для надання відповідного висновку. Для підготовки цього висновку комісія спілкується з батьками, вивчає наявність підстав для позбавлення батьківських прав.
Висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер, який повинен містити відомості щодо наявності виключних обставин, підтверджених відповідними доказами, які б свідчили про свідоме нехтування батьком (матір`ю) своїми обов`язками і були законною підставою для застосування такого крайнього заходу впливу, як позбавлення батьківських прав, що найкраще відповідатиме інтересам дітей.
Отже, при вирішені спору про позбавлення батьківських прав суд надає оцінку висновку, який повинен відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту. При внесенні висновку орган опіки та піклування має як найкраще врахувати інтереси дитини.
Рішенням виконавчого комітету Забродівської сільської ради Ковельського району Волинської області від 20 квітня 2026 року № 58, затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачку ОСОБА_2 відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4  (а.с.58-61).
Висновок органу опіки обґрунтований тим, що службою проведено перевірку умов проживання, складено акт обстеження, в якому зафіксовано про належні умови проживання дитини.
Під час розгляду справи судом встановлено, що орган опіки та піклування затвердив висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідачку без її безпосереднього залучення до участі при вирішенні питання про позбавлення її батьківських прав, проте залучено зацікавлену особу позивачку ОСОБА_1 . Таким чином, у процесі його підготовки не з`ясовано ставлення відповідачки до дитини, висновок не містить переконливих даних про ухилення від виконання нею батьківських обов`язків.
Так, орган опіки та піклування зазначає, що відповідачки місце перебування не встановлено, проте позивачка долучає до матеріалі справи копії її документів, що посвідчують особу - паспорт , картку фізичної особи - платника податків, тобто оригінал документів знаходився у сторони позивачки. 
Крім того, у висновку містяться посилання лише на пояснення позивачки, не відображена думка відповідачки, відомості з місця навчання неповнолітнього ОСОБА_3 , що не забезпечує повноти, всебічності та об`єктивності оцінки сімейної ситуації. Висновок не містить аналізу конкретних фактів, що підтверджують ухилення відповідачки від виховання дитини, не відображає характер її стосунків із сином умов проживання та участі у забезпеченні потреб дитини. Крім того, вказаний висновок має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду, який оцінює всі надані докази в сукупності.
За наведених обставин суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування та вважає, що він є неповним, недостатньо обґрунтованим і однобічним, оскільки ґрунтується виключно на доводах однієї сторони позивачки, без належного врахування позиції відповідачки. Наданий висновок не забезпечує всебічного дослідження обставин справи, тому не може бути покладений судом в основу рішення у частині обґрунтування позбавлення батьківських прав.
При розгляді цієї справи судом не встановлено те, що відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто, що вона навмисно, систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами.
У справі відсутні докази застосування до відповідачки заходів впливу у вигляді попередження з боку органів внутрішніх справ, накладення адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування щодо наслідки невиконання батьківських обов`язків, тощо.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч 1. ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Метою судового доказування є всебічне, повне, об`єктивне з`ясування всіх обставин, що мають істотне значення для правильного розгляду і вирішення справи. Обов`язок забезпечити в ході провадження повноту доказового матеріалу, що дозволяє встановити істину у справі в цивільному процесі, покладений на сторони, інших юридично заінтересованих у вирішенні справи осіб та суд.
У зазначеній нормі закріплюється головний елемент змагального початку цивільного процесу: кожній заінтересованій особі слід довести факти, які обґрунтовують її юридичну позицію.
Обов`язки сторін з доказування розподіляються таким чином: позивач повинен доказати факти, що свідчать про існування правовідносин, з приводу яких виник спір, і про порушення відповідачем прав і законних інтересів позивача; відповідач же повинен доказати ті факти, на які він посилається, обґрунтовуючи свої заперечення проти позову.
У справі не надано безперечних доказів, які свідчать про те, що відповідачка свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Як повідомила позивачка в позовній заяві відповідачка не цікавиться життям сина.
Згідно до вимог ч. ч.1-5 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. 
Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року визначено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Суд, проаналізувавши вищенаведені докази, дійшов висновку , що вони не містять інформації про невиконання відповідачкою батьківських обов`язків по вихованню дитини, оскільки акти , характеристики , інформаціцї на підтвердження цього носять формальний характер без наведення конкретних даних .
Вирішуючи даний спір, суд враховує вимоги ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набула чинності для України 27.09.1991, де зокрема зазначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Обставини, на які посилається позивач, щодо невиконання відповідачем обов`язків із забезпечення, виховання дитини та спілкування з нею, не підтверджені належними і допустимими доказами. 
Суд , оцінює критично показання свідків стосовно ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню сина , оскільки такі показання носять формальний характер без підтвердження фактиних даних про це відомостей про вжиття заходів за такі дії до відповідачки. 
Також суд не бере до уваги довідку № 118 від 24.11.2025 року навчально-виховного комплексу " Загальноосвітня школа 1-111 ступеня - дитячий садок " с.Поступель ( а. с. 21) , оскільки неповнолітній ОСОБА_3 з 01.09.2025 року навчається у військовому ліцеї.
Також суд оцінює критично характеристику Забродівської сільської ради № 139 від 24.11.2025 року ( а. с. 22) , оскільки вона не містить конкретних підтверджуючих даних сільської ради про те, що ОСОБА_4 протягом останніх трьох років сам займається вихованням сина .
При цьому суд звертає увагу , що твердження позивачки у позовній заяві про те, що ОСОБА_3 знаходиться на її утриманні не знайшло підтвердження в ході судового розгляду. 
Так, ОСОБА_1 пояснила, що син ОСОБА_4 надає їй кошти , які витрачає на утримання неповнолітнього, який знаходить на неповному державному утриманні у ліцеї , зокрема забезпечений харчуванням, проживанням у ліцеї. 
Окрім того, пояснення позивачки про те, що ОСОБА_4 проживає за адресою АДРЕСА_2 спростовується характеристикою Забродівської сільської ради № 139 від 24.11.2025 ( а. с. 22 ), де стверджено , що він проживає за адресою АДРЕСА_3 .
Наданий органом опіки та піклування висновок є неповним, суперечливим та недостатньо обґрунтованим, із яким суд не погоджується, оскільки він не відображає реальних обставин щодо поведінки матері та не враховує принцип найкращих інтересів дитини.
Відповідно до інформації № 080/01-17 від 01.04.2026 комунального підприємства " Ратнівський центр первинної медичної допомоги " Ратнівської селищної ради неповнолітній ОСОБА_3 має захворювання та отримує медикаментозне лікування ( а. с. 66) .
Таким чином , позивачкою не доведено, що інтереси дитини необхідно захистити , оскільки потребує лікування.
За таких обставин під час розгляду справи не встановлено підстав для позбавлення відповідача батьківських прав відповідачки.
Обставин, на які позивачка посилалась і обґрунтовувала позов, не встановлено.
Виходячи з того, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька, так і для дитини, і лише при наявності вини в діях батьків суд, враховуючи встановлені обставини справи, вважає, що у задоволенні позову про позбавлення відповідача батьківських прав необхідно відмовити.
Враховуючи, що судом відмовляється у позбавленні ОСОБА_2 батьківських прав стосовно її неповнолітнього сина, то відповідно відсутні підстави для стягнення з неї аліментів на його утримання .
Таким чином, необхідно відмовити у задоволенні позову повністю. 
Враховуючи вищенаведе, керуючись ст.ст. 164, 165, 155, 166, 180-182, 184СК України, ст. ст. 12, 13, 89, 141, 263, 264, 265, 268, 273, 280, 282, 289, 354 ЦПК України, суд
у х в а л и в:
У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, орган опіки та піклування Забродівської сільської ради в особі виконавчого комітету Забродівської сільської ради Ковельського району Волинської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментівв - відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , останнє відоме місце проживання АДРЕСА_1 .
Третя особа на стороні позивача: орган опіки і піклування Забродівської сільської ради Ковельського району Волинської області, адреса місця знаходження:44160 вул. Л.Українки, 2, с.Заброди Ковельського району, Волинська область, код в ЄДРПОУ 04334583.

Суддя Ратнівського
районного суду О.З. Фазан