ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 травня 2026 року	Львів	Справа № 380/22908/24 пров. № А/857/3659/26	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В., 
суддів Гуляка В.В., Матковської З.М.,
за участю секретаря судового засідання Ханащак С.І.,
розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМІНЬАГРО» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2025 року (судді Кравціва О.Р., ухвалене у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Львів) у справі №380/22908/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМІНЬАГРО» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення,-
ВСТАНОВИВ:

ТОВ «ПРОМІНЬАГРО» звернулося з позовною заявою до Головного управління ДПС у Львівській області в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення №35366/13-01-07-10 від 14.08.2024 Форми “С”.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2025 року відмовлено в задоволенні позову. 
Не погоджуючись із вказаним рішенням Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОМІНЬАГРО» подало апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов. Вказує, що листом від 03.06.2024 Ніна Скурська - Ксьонжек діючи в інтересах довірителя ТОВ «ПРОМІНЬАГРО, у зв`язку з початком податкової перевірки позивача, повідомила Головне управління ДПС у Львівській області, що за результатами письмового повідомлення про можливість вчинення злочину, яке було направлено до районної прокуратури міста Жешув для розслідування, Головним управлінням муніципальної поліції в Жешуві відкрито підготовче провадження щодо вчинення правопорушення, передбаченого статтею 286 §1 Кримінального Кодексу щодо шахрайства та дій, що призводять до невигідного розпорядження майном. Також відповідачем податкове повідомлення - рішення № 35366/13-01-07-10 від 14.08.2024 прийнято та надіслано позивачу лише через два місяці з дня складання та вручення акта перевірки № 24233/13-01-07-10/44660342 від 11.06.2024.
Відповідач направив до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу в якому вказує, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, подані додаткові пояснення.
ТОВ «ПРОМІНЬАГРО» подано додаткові пояснення до апеляційного суду.
Згідно із частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник позивача Стець Р.Я. апеляційну скаргу підтримав з підстав зазначених у скарзі, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов.
Представник відповідача Онущак А.А. проти апеляційної скарги заперечила, просила скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів. 
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що ТОВ «ПРОМІНЬАГРО» зареєстроване як юридична особа 18.02.2022, податковий номер платника податків: 44660342; основний вид економічної діяльності: 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин.
ГУ ДПС у Львівській області здійснено документальну позапланову виїзну перевірку з питань дотримання вимог валютного законодавства по експортному зовнішньоекономічному контракту від 21.06.2023 №1-1, укладеного з “TradeCore Spolka z ograniczona odpowiedzialnoscia” (Польща), дата здійснення експортної операції – 07.07.2023 в сумі 20000,00 євро, відповідно до отриманої інформації Національного банку України про виявлені агентами валютного нагляду факти ненадходження в установлені Національним банком України граничні строки розрахунків грошових коштів чи товарів станом на 01.02.2024.
За результатами проведеної перевірки складено акт №24233/13-01-07-10/44660342 від 11.06.2024, у якому зафіксовано порушення позивачем встановлених Національним банком України граничних строків розрахунків з контрагентами-нерезидентами, що спричинило порушення вимог частини 2 статті 13 Закону України “Про валюту і валютні операції”, з урахуванням вимог пункту 142 Постанови Правління Національного банку України від 24.02.2022 №18 “Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану”, оскільки експорт технічної соєвої олії нерафінованої (код товару 1507101000) здійснено згідно з митною декларацією від 07.07.2023 №23UA209140018258U0 на суму 20000,00 євро, граничний строк розрахунків за даною експортною операцією становить 21.01.2024, однак станом на 04.06.2024 грошові кошти в сумі 20000,00 євро на валютний рахунок ТОВ “ПРОМІНЬАГРО” не надійшли. Кількість днів прострочення – 154.
На підставі акта перевірки ГУ ДПС у Львівській області прийняло податкове-повідомлення рішення форми “С” №35366/13-01-07-10 від 14.08.2024.
Вважаючи податкове повідомлення-рішення безпідставним та протиправним, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.
Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Згідно статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень 
Статтею 5 Посадкового кодексу України (далі - ПК України) унормовано, що поняття, правила та положення, установлені цим Кодексом та законами з питань митної справи, застосовуються виключно для регулювання відносин, передбачених статтею 1 цього Кодексу. У разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу. Інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.
Відповідно до підпункту 19-1.1.4 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, здійснюють контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті. 
Підпунктами 20.1.4, 20.1.19, 20.1.34 п.20.1 статті 20 ПК України передбачено, що контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків; застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи. звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманців в емітентах електронних грошей, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини;
Відповідно до підпункту 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 ПК України контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.
Відповідно до статті 62 ПК України податковий контроль здійснюється шляхом: ведення обліку платників податків; інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів; перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно з підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Відповідно до підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності отримання податкової інформації, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.
Відповідно до статті 1 Закону України від 16.04.1991 №959-ХІІ «Про зовнішньоекономічну діяльність» (далі - Закон №959-ХІІ) господарська діяльність будь-яка діяльність, в тому числі підприємницька, пов`язана з виробництвом і обміном матеріальних та нематеріальних благ, що виступають у формі товару.
Зовнішньоекономічна діяльність - діяльність суб`єктів господарської діяльності України та іноземних суб`єктів господарської діяльності, а також діяльність державних замовників з оборонного замовлення у випадках, визначених законами України, побудована на взаємовідносинах між ними, що має місце як на території України, так і за її межами.
Правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ, відповідальність за порушення ними валютного законодавства визначені Законом України «Про валюту і валютні операції» від 21.06.2018 року №2473-VIII (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі – Закон №2473-VIII).
Відповідно до частини 1 статті 11 Закону №2473-VIII валютний нагляд в Україні здійснюється органами валютного нагляду та агентами валютного нагляду.
Згідно з частиною 4 статті 11 Закону №2473-VIII органами валютного нагляду відповідно до цього Закону є Національний банк України та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику. Органи валютного нагляду в межах своєї компетенції здійснюють нагляд за дотриманням резидентами та нерезидентами валютного законодавства.
Відповідно до частини 1 статті 13 Закону №2473-VIII Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
Частиною 2 статті 13 Закону №2473-VIII передбачено, що в разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав - з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання.
Згідно з частиною 5 статті 13 Закону №2473-VIII порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).
У разі якщо виконання договору, передбаченого частинами другою або третьою цієї статті, зупиняється у зв`язку з виникненням форс-мажорних обставин, перебіг строку розрахунків, установленого згідно з частиною першою цієї статті, та нарахування пені відповідно до частини п`ятої цієї статті зупиняється на весь період дії форс-мажорних обставин та поновлюється з дня, наступного за днем закінчення дії таких обставин (абзац 1 частини 6 статті 13 Закону №2473-VIII).
Отже, у разі зупинення виконання господарської операції, яке зумовлене виникненням форс-мажорних обставин, зупиняється як перебіг строку розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, так і нарахування пені на весь період дії форс-мажорних обставин.
Правління Національного банку України (далі – НБУ) затвердило постановою від 02.01.2019 №5 “Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті” (далі – Положення №5, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно з пунктом 21 розділу ІІ Положення №5 граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 365 календарних днів.
Пункт 23 розділу ІІ Положення №5 передбачає, що розрахунки за операціями резидентів з експорту та імпорту товарів здійснюються не пізніше строку, визначеного пунктом 21 розділу II цього Положення, з урахуванням вимог пункту 22 розділу II цього Положення, у повному обсязі, з урахуванням вимог пункту 22 розділу II цього Положення стосовно операцій з експорту, імпорту товарів у незначній сумі (уключаючи незавершені розрахунки за операцією). Грошові кошти від нерезидента за операціями резидента з експорту товарів підлягають зарахуванню на рахунок резидента в Україні в банку.
Національний банк України 24.02.2022 прийняв постанову №18 “Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану” (далі – Постанова №18, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), згідно пункту 21 якої визначено, що протягом дії воєнного стану інші нормативно-правові акти Національного банку України діють у частині, що не суперечать цій постанові.
Так, пунктом 14-2 Постанови №18 (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Правління Національного банку України від 04.04.2022 №68, від 07.06.2022 №113, від 07.07.2022 №142) встановлено, що граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 180 календарних днів та застосовуються до операцій, здійснених з 05.04.2022.
Відповідно до пункту 14-3 Постанови №18 граничні строки розрахунків, зазначені в пункті 14-2 цієї постанови:1) не поширюються на операцію з експорту, імпорту товарів (уключаючи незавершені розрахунки за операцією), сума якої (в еквіваленті за офіційним курсом гривні до іноземних валют, установленим Національним банком України на дату здійснення операції) є меншою, ніж розмір, передбачений статтею 20 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення" (далі - незначна сума), крім дроблення операцій з експорту товарів або дроблення валютних операцій; 2) застосовуються з урахуванням установлених Національним банком України за поданням Кабінету Міністрів України відповідно до абзацу другого частини першої статті 13 Закону України "Про валюту і валютні операції" винятків та (або) особливостей для окремих товарів та (або) галузей економіки..
Згідно з пунктом 14-4 Постанови №18 розрахунки за операціями резидентів з експорту та імпорту товарів здійснюються не пізніше строку, визначеного в пункті 14-2 цієї постанови, з урахуванням вимог пункту 14-3 цієї постанови в повному обсязі, з урахуванням вимог пункту 14-3 цієї постанови стосовно операцій з експорту, імпорту товарів у незначній сумі (уключаючи незавершені розрахунки за операцією). Грошові кошти від нерезидента за операціями резидента з експорту товарів підлягають зарахуванню на рахунок резидента в банку в Україні.
Судом встановлено, що за результатами проведеної документальної позапланової виїзної перевірки дотримання вимог валютного законодавства по експортному зовнішньоекономічному контракту від 21.06.2023 №1-1, укладеного з “TradeCore Spolka z ograniczona odpowiedzialnoscia” (Польща), дата здійснення експортної операції – 07.07.2023 в сумі 20000,00 євро, відповідно до отриманої інформації Національного банку України про виявлені агентами валютного нагляду факти ненадходження в установлені Національним банком України граничні строки розрахунків грошових коштів чи товарів станом на 01.02.2024 складено акт №24233/13-01-07-10/44660342 від 11.06.2024, в якому вказано, що податковий орган дійшов висновку, що позивачем порушено вимог частини 2 статті 13 Закону України “Про валюту і валютні операції”, з урахуванням вимог пункту 142 Постанови Правління Національного банку України від 24.02.2022 №18 “Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану”.
Також в ході проведення перевірки встановлено, що ТОВ “ПРОМІНЬАГРО” (Продавець) укладено контракт від 21.06.2023 №1-1 з нерезидентом “TradeCore Sp z o.o”. (Польща, Покупець) на поставку технічної соєвої олії нерафінованої (код товару 1507101000), апелянт вказаних висновків не спростовує.
На виконання умов експортного контракту від 21.06.2023 №1-1 ТОВ “ПРОМІНЬАГРО” здійснено експорт технічної соєвої олії нерафінованої (код товару 1507101000) згідно з митною декларацією від 07.07.2023 №23UA209140018258U0 на суму 20000,00 євро. У митній декларації зазначено контракт від 21.06.2023 №1-1, нерезидент – TradeCore Spolka z ograniczona odpowiedzialnoscia (Польща), інвойс від 07.07.2023 №2 та банк ПАТ КБ “Приватбанк”, код ЄДРПОУ 14360570, МФО 305299.
Відповідно до частини 1 статті 13 Закону №2473-VIII, з урахуванням вимог пункту 142 Постанови №18, граничний строк розрахунків за даною експортною операцією становить 21.01.2024. В порушення вимог частини 2 статті 13 Закону №2473-VII, з урахуванням пункту 142 Постанови №18, станом на 04.06.2024 грошові кошти в сумі 20000,00 євро на валютний рахунок ТОВ “ПРОМІНЬАГРО” не надійшли. Кількість днів прострочення – 154.
ТОВ “ПРОМІНЬАГРО” 27.02.2024 звернулося до районної прокуратури міста Жешув про можливість скоєння злочину нерезидентом TradeCore Spolka z ograniczona odpowiedzialnoscia (Польща). За результатами даного звернення міським відділком поліції в місті Жешуві було проведене досудове розслідування щодо скоєння товариством TradeCore Spolka z ograniczona odpowiedzialnoscia (Польща) злочину згідно з статтею 286 §1 Кримінального Кодексу щодо шахрайства та дій, що призводять до невигідного розпорядження майном.
Згідно з умовами контракту від 21.06.2023 №1-1 Продавець продає, а Покупець купує соєву олію нерафіновану, ДСТУ 4492-2017, іменовану надалі “Товар”.
Пунктом 2.1. контракту передбачено, що ціна на товар, що підлягає постачанню згідно з Договором, встановлюється в євро (EUR), приймається на умовах DAP Пріцвальк Німеччина (Інкотермс-2010).
Відповідно до пункту 2.3. контракту оплата здійснюється після прибуття товару до місця призначення, узгодженого в додатку, після того, як вартість товару буде підтверджена, наприклад, шляхом тестування якості.
Згідно з пунктом 2.4. контракту товар буде розвантажено після того, як продавець отримає оплату за товар.
Розділом 6 “Перехід права власності та ризиків” (пункт 6.1.) контракту встановлено, що право власності на товар від продавця до покупця переходить у момент отримання 100% оплати вартості товару.
Розділом 11 контракту передбачено “Врегулювання спорів та арбітраж”. Пунктом 11.1. вказаного розділу встановлено, що в разі виникнення протиріч за цим контрактом сторони прагнутимуть вирішити їх шляхом переговорів.
У разі неможливості вирішення спірних питань шляхом переговорів справу буде передано до Міжнародний комерційний арбітражний суд при Польській господарській Палаті у Варшаві. Матеріальним правом, що застосовується до врегулювання спорів, які виникають у зв`язку з цією угодою, є право Польщі. Юридично обов`язковою для вирішення спорів є версія договору польською мовою (пункт 11.2.).
Позивач не заперечує, що на виконання умов контракту від 21.06.2023 №1-1, укладеного з компанією “TradeCore Spolka z ograniczona odpowiedzialnoscia” ним здійснено експорт технічної соєвої олії нерафінованої на суму 20000,00 євро, а контрагентом не здійснено оплату за поставку товару у встановлені граничні строки.
Однак вказує, що під час проведення перевірки контролюючим органом не враховано наявність форс-мажорних обставин.
Позивач зазначив, що Торгово-промислова палата України (далі – ТПП України) ухвалила рішення спростити процедуру засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), та з метою позбавлення обов`язкового звернення до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП з метою підтвердження форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) у період дії воєнного стану, на сайті ТПП України розміщено 28.02.2022 загальний офіційний лист ТПП України щодо засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).
Отже, ТПП України підтверджено, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).
Щодо таких покликань позивача суд зазначає, що згідно з підпунктом 112.8.9 пункту 112.8 статті 112 ПК України обставинами, що звільняють від фінансової відповідальності за вчинення податкових правопорушень та порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, є вчинення діяння (дії або бездіяльності) внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажору).
Відповідно до статті 14-1 Закону України “Про торгово-промислові палати в Україні” Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.
Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.
Згідно листа №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 ТПП України на підставі статей 14, 14-1 Закону України “Про торгово-промислові палати в Україні”, Статуту ТПП України, засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою для введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 № 64/2022 “Про введення воєнного стану в Україні”. Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).
Питання прийнятності листа ТПП України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 як доказу, що підтверджує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), неодноразово було предметом розгляду у Верховному Суді.
Так, у постановах від 07.06.2023 справи №912/750/22, №906/540/22, від 15.06.2023 справа №910/8580/22, від 29.06.2023 справа №922/999/22, від 28.08.2023 справа №910/6234/22 Верховний Суд сформулював позицію, відповідно до якої лист ТПП України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 не є ні сертифікатом у розумінні статті 14-1 Закону “Про торгово-промислові палати в Україні”, ні документом, який був виданий за зверненням відповідного суб`єкта (відповідача), для якого могли настати певні форс-мажорні обставини, а також не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин. Підстави вважати на підставі вказаного листа, що форс-мажорні обставини настали для всіх без виключення суб`єктів, відсутні, тому кожен суб`єкт, який в силу певних обставин не може виконати свої зобов`язання за окремо визначеним договором, має доводити наявність в нього форс-мажорних обставин.
Таким чином, лист ТПП від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 не є у розумінні чинного законодавства сертифікатом, що засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).
Отже, введення воєнного стану в Україні не можна розцінювати як форс-мажорну обставину для не перерахування контрагентом - нерезидентом на рахунки позивача коштів за поставлений товар в межах зовнішньоекономічних контрактів.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 15.07.2025 у справі №520/22756/24.
Також, суд зауважує, що Верховний Суд, зокрема, у постанові від 14.05.2025 у справі №60/28139/23 дійшов висновку, що: “Аналіз наведених норм чинного законодавства та обставин наявних правовідносин через призму ситуації, що виникла в Україні у зв`язку з вторгненням російської федерації, дозволяє суду зробити висновок, що саме по собі існування форс-мажорної обставини (обставини непереборної сили) ще не є свідченням того, що безпосередньо вона вплинула на неможливість виконання особою певного зобов`язання за договором чи обов`язку, передбаченого законодавчими та іншими нормативними актами. Такий зв`язок має доводитись як шляхом надання сертифіката (довідки) Торгово-промислової палати України чи уповноваженої нею регіональної ТПП, так і інших належних доказів, що можуть це підтвердити”.
Однак суд звертає увагу, що ні під час перевірки, ні під час розгляду справи позивач не надав доказів звернення та отримання позивачем сертифікатів (довідок) Торгово-промислової палати України чи уповноваженої нею регіональної ТПП щодо засвідчення форс-мажорних обставин.
Таким чином, колегія суддів вважає правильні висновки суду першої інстанції, який вказав про не надання доказів існування форс-мажорних обставин, які б слугували підставою для рішення про зупинення нарахування пені чи звільнення від її нарахування взагалі на час проведення перевірки та оформленні її результатів.
Також, у справі відсутні докази наявності висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, про продовження строків розрахунку в іноземній валюті по експортному контракту.
Окрім цього, позивачем не надано до суду доказів отримання довідки уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного контракту або третьої країни відповідно до умов контракту щодо виникнення та закінчення дії форс-мажорних обставин по вказаному контракту; доказів щодо звернення до суду, міжнародного комерційного арбітражу з позовною заявою про стягнення з нерезидента заборгованості, що виникла внаслідок недотримання нерезидентом строку передбаченого зовнішньоекономічним контрактом, або прийняття до провадження уповноваженим органом відповідної країни документа про стягнення такої заборгованості з боржника-нерезидента на користь резидента в позасудовому (досудовому) примусовому порядку.
Щодо посилання позивача на звернення представника Ніни Скурської-Ксьонжек в інтересах ТОВ “ПРОМІНЬАГРО” до районної прокуратури міста Жешув про можливість скоєння злочину нерезидентом TradeCore Spolka z ograniczona odpowiedzialnoscia (Польща) згідно з статтею 286 §1 Кримінального Кодексу щодо шахрайства та дій, що призводять до невигідного розпорядження майном та відкриття підготовчого провадження щодо вчинення правопорушення, колегія суддів зазначає наступне.
Верховний Суд у постанові від 02.04.2025 у справі №320/16607/24 зазначив: “Матеріали досудового розслідування по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань, не є доказом, а лише відомостями про джерело тих обставин, які можуть стати доказами у податковому спорі після їх закріплення належним процесуальним шляхом.
Внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей по кримінальному провадженню не спростовує фактичного здійснення операцій між позивачем та його контрагентами, адже наявність досудового розслідування не дає підстав для автоматичного висновку про нереальність господарських операцій, внаслідок чого є нагальна необхідність перевіряти доведеність кожного податкового правопорушення і здійснювати комплексне дослідження усіх складових господарських операцій, з врахуванням обставин.
Належними доказами можуть бути лише встановлені вироком суду обставини, у тому числі щодо причетності або обізнаності позивача у цьому. Проте доказів, які б свідчили про наявність вироку суду відносно контрагентів позивача, які б набрали законної сили, під час розгляду справи, контролюючим органом не надано, а отже сам по собі факт порушення кримінальної справи щодо посадових осіб контрагентів позивача не може слугувати належним доказом фіктивності розглядуваних господарських операцій та не тягне за собою правових наслідків для позивача”.
Колегія суддів враховує, що на підставі звернення уповноважений представник ТОВ “ПРОМІНЬАГРО” про можливість скоєння злочину нерезидентом TradeCore Spolka z ograniczona odpowiedzialnoscia (Польща) згідно з статтею 286 §1 Кримінального Кодексу щодо шахрайства та дій, що призводять до невигідного розпорядження майном, районною прокуратурою міста Жешув відкрито підготовчого провадження. Проте слід зазначити, що сам лише факт звернення до прокуратури місті Жешува, яке надано до суду без належним чином засвідченого перекладу, не доводить факту вчинення злочину.
Також, і факт відкриття підготовчого провадження не доводить вчинення злочину контрагентом позивача, оскільки розслідування у такому кримінальному провадженні триває.
Вироку, рішення чи постанови в межах кримінальному провадженні не прийнято, тому факт отримання товару на суму 20000,00 євро у незаконний спосіб не підтверджено.
При цьому, позивачем також не надано доказів визнання у судовому порядку контракту від 21.06.2023 №1-1 недійсним.
Суд звертає увагу, що без вироку (рішення чи постанови) суду, який вступив в законну силу, неможливо стверджувати про наявність вини сторонньої особи, і як наслідок - стверджувати про нікчемність правочину, так само і неможливо довести відсутність вини самого позивача у будь-яких недобросовісних діях, пов`язаних з контрактом від 21.06.2023 №1-1.
Щодо покликань позивача про порушення ГУ ДПС у Львівській області строків прийняття спірного рішення, суд зазначає таке.
Відповідно до підпункту 86.7.5 пункту 86.7 статті 86 ПУ України податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу на підставі висновку комісії контролюючого органу з питань розгляду заперечень протягом п`яти робочих днів, наступних за днем прийняття такого висновку комісією і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків, у порядку, визначеному підпунктом 86.7.1 цього пункту.
Податкове повідомлення-рішення приймається в порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки, та надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Позивач вказує, що відповідач прийняв оскаржене рішення із порушенням строків передбачених ПК України лише через два місяці з дня складання та вручення акта перевірки.
На виконання вимог ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 13.11.2025 відповідач подав додаткові докази відповідно до яких, акт про результати документальної позапланової виїзної перевірки №24233-13-01-07-10/44660342 від 11.06.2024 надіслано на адресу ТОВ “ПРОМІНЬАГРО” 11.06.2024.
ГУ ДПС у Львівській області 12.07.2024 подало запит до Акціонерного товариства “Укрпошта” щодо надання інформації щодо переселення рекомендованого листа для ТОВ “ПРОМІНЬАГРО”.
Акціонерне товариство “Укрпошта” листом від 12.08.2024 (який відповідач отримав 13.08.2024) повідомило ГУ ДПС у Львівській області, що рекомендований лист №7902613579043 від 11.06.2024 на адресу ТОВ “ПРОМІНЬАГРО” надійшов 13.06.2024 до пересувного відділення №61 Львівського району та вручений 16.07.2024 під підпис. Рекомендоване повідомлення про вручення зазначеного поштового відправлення направлено відправнику простим порядком, тобто, без приписування до супровідних документів, що не дає можливість відстежити їх пересилання.
Отже, після отримання відповіді від 13.08.2024 ГУ ДПС у Львівській області на наступний робочий день 14.08.2024 прийнято спірне податкове повідомлення-рішення.
Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи зазначені вище встановлені обставини справи, норми законодавства, які регулюють спірні правовідносини, висновки Верховного Суду, колегія суддів дійшла висновку, що позов не підлягає до задоволення, відповідно є правильним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції, який ухвалив судове рішення з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують викладених у судовому рішенні цього суду висновків, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Вказана правова позиція апеляційного суду узгоджується із постановами Верховного Суду від 17.12.2025 у справі № 520/23058/24, яка в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України враховується апеляційним судом під час вирішення наведеного спору.
У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. 
Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Інші доводи апеляційної скарги стосовно суті спору зроблених висновків не спростовують, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними і трактуванні їх на власний розсуд. Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги у названій вище частині не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
У контексті оцінки доводів апеляційної скарги апеляційний суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підстав для розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції на підставі статті 139 КАС України у апеляційного суду немає.
Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМІНЬАГРО» – залишити без задоволення.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2025 року у справі №380/22908/24 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді В.В. Гуляк

З.М. Матковська

Повний текст постанови складено і підписано 25.05.2026