Справа № 192/2318/25 
Провадження № 2/192/443/26 
РІШЕННЯ
Іменем України

09 червня 2026 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого – судді Щербини Н. О., 
за участю секретаря судового засідання – Чернишкіної А. В., 
позивача – ОСОБА_1 ,
представника позивача – адвоката Мулька А. В., 
відповідачів – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в режимі відеоконференції, 
представника виконавчого комітету Солонянської селищної ради, як органу опіки та піклування – Котенко І. В., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Солоне Дніпровського (Солонянського) району Дніпропетровської області цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом  ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до виконавчого комітету Солонянської селищної ради, як органу опіки та піклування, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача – виконавчий комітет Марганецької міської ради, як органу опіки та піклування, про повернення дітей, 
В С Т А Н О В И В:

01 вересня 2025 року до суду надійшов позов про повернення дітей. 
На обґрунтування позову вказано, що рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 06 серпня 2024 року малолітні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були відібрані від батьків та рішенням виконавчого комітету Марганецької міської ради, як органу опіки та піклування від 11 березня 2025 року № 140 влаштовані до дитячого будинку сімейного типу Пирог.
З моменту відібрання дітей позивачі змінили своє ставлення до них, пройшли лікуванні від алкогольної залежності, покращили умови проживання, а тому є підстави для повернення дітей. 
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що бажає повернути дітей, зробила для себе висновки щодо свого життя. Позивач ОСОБА_4 до суду не з`явився. Згідно пояснень ОСОБА_1 – зайнятий на роботі. 
Представник позивачів – адвокат Мулько А. В. позов підтримав з підстав, вказаних в позові та просив його задовольнити, оскільки позивачі змінили своє ставлення до дітей. 
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не заперечували проти задоволення позову. Пояснили, що позивачі регулярно спілкуються з ОСОБА_7 через відео зв`язок, присилають їй посилки, все що вона замовляє. ОСОБА_7 дуже любить маму та хоче повернутися додому, а Матію повних лише 2 роки, та для його віку краще якомога раніше повернутися до батьків. 
Представник виконавчого комітету Солонянської селищної ради, як органу опіки та піклування не заперечувала проти задоволення позову та пояснила, що в 2024 році діти були відорані від батьків, а до суду було подано позов про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. На даний час ставлення батьків до дітей змінилося, а згідно акта обстеження – батьки мають належні умови для проживання дітей. 
Представник виконавчого комітету Марганецької міської ради, як органу опіки та піклування до суду не з`явився. 

Свідки ОСОБА_8 пояснила суду, що є сусідкою позивачів та свідку відомо про те, що раніше позивач вживали алкоголь, але на дітях це ніяким чином не відображалося. На даний час позивачі алкогольне вживають. 
Свідок ОСОБА_9 надав аналогічні пояснення, а свідок ОСОБА_10 , яке є дочкою позивача ОСОБА_1 пояснила, що на даний час її мати кардинально змінила своє життя. Бажає, щоб діти повернулися в родину та вчиняє для цього всі дії.
В судовому засіданні в режим відео конференції було з`ясовано думку малолітньої ОСОБА_5 , яка повідомила суду, що на даний час підтримує близькі стосунки з мамою, яка регулярно спілкується з нею, присилає посилки, вони разом вчать уроки. Хоче повернутися до мами та жити разом. 
Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши наявні у справі та надані сторонами у судовому засіданні докази, приходить до наступних висновків. 
Положеннями ч.1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Правовідносини, що склалися між сторонами врегульовані нормами Цивільного Кодексу України, Сімейного Кодексу України, Законом України «Про охорону дитинства», а також міжнародно-правовими актами та договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до ст. 291 Цивільного Кодексу України фізична особа незалежно від віку та стану здоров`я має право на сім`ю. Фізична особа не може бути проти її волі розлучена з сім`єю, крім випадків, встановлених законом. Фізична особа має право на підтримання зв`язків з членами своєї сім`ї та родичами незалежно від того, де вона перебуває. Ніхто не має права втручатися у сімейне життя фізичної особи, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я та безпеку, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. 
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є матір`ю  ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.19,21 т.1), а позивач ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_6 (а.с.19, т.1). Відомості про батька ОСОБА_5 записані відповідно до ч.1 ст. 135 СК України (а.с.22, т.1). 
Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 06 серпня 2024 року малолітні  ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були відібрані від батьків (а.с.24-26, т.1). Рішення суду набрало законної сили 28 січня 2025 року. 
Підставою для відібрання дітей було те, що пріоритетом для відповідачів були власні інтереси, а не інтереси їх малолітніх дітей, відповідачі піклувались лише про те, щоб держава не втручалась в обраний ними спосіб життя, який на думку суду був небезпечним для їх дітей. Також судом було встановлено, що відповідачі нехтували інтересами дітей та своїми обов`язками щодо забезпечення дітям належних умов, зокрема атмосфери спокою, комфорту, любові та поваги, не прислухалися до дітей та їх потреб, не проявляли турботу про їх психоемоційний стан. Судом було встановлено, що відповідачі не можуть контролювати вживання алкоголю (а.с.24-27, т.1).
Рішенням виконавчого комітету Марганецької міської ради, як органу опіки та піклування від 11 березня 2025 року № 140 «Про влаштування дитини-сироти ОСОБА_11 та дітей, позбавлених батьківського піклування ОСОБА_5 та ОСОБА_12 » (а.с.110, т.1) малолітні ОСОБА_7 та ОСОБА_13 були влаштовані до дитячого будинку сімейного типу ОСОБА_14 , в якому батьками-вихователями є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Під час вирішення питання про можливість повернення дітей до батьків, судом враховано, що останні пройшли лікування від алкогольної залежності, та згідно довідок КНП «Солонянська багатопрофільна лікарня» від 06 лютого 2025 року не потребують медикаментозного лікування від алкогольної залежності, пройшли курс лікування у лікаря-нарколога (а.с.66,67, т.1). 
Згідно Висновку про доцільність повернення на виховання дітей від 20 листопада 2025 року (а.с.171-176, т.1) орган опіки не заперечує проти повернення дітей батькам. 
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтвердили суду, що під час проживання дітей в родині ОСОБА_14 батьки проявляють максимальний інтерес до дітей, піклуються про них шляхом передачі посилок, регулярних дзвінків та спілкування з ОСОБА_7 . Оскільки ОСОБА_13 не досяг 3 річного віку, тому спілкування з ним є дещо обмеженим в силу його віку. На даний час відповідачі цікавляться життям дітей, їх інтересами та виконують свої батьківські обов`язки.
Таким чином судом встановлено, що після відібрання дітей у відповідачів змінилося ставлення до них, до свого життя, а тому повернення дітей до своїх батьків відповідає якнайкращим інтересам дитей. 
Статтею 3 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Відповідно до принципу ст. 6 «Декларації прав дитини», прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, яка є частиною національного законодавства України (надалі Декларація) - дитина для повного та гармонійного розвитку має потребу у любові та розумінні. Дитина повинна, коли це можливо, зростати під опікою та під відповідальністю своїх батьків та у всякому випадку в атмосфері любові, а також моральної та матеріальної забезпеченості.
Частиною 3 ст. 170 Сімейного кодексу України передбачено, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини.
Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, оскільки причини, які перешкоджали належному вихованню дітей їх батьками – відпали. 
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. 
Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідачів підлягає стягненню на користь позивачів судовий збір, сплачений ними під час звернення з позовом до суду в рівних частках.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 247, 259, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 ),  ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП – НОМЕР_2 ) до виконавчого комітету Солонянської селищної ради, як органу опіки та піклування (52400, Дніпропетровська область, Дніпровський (Солонянський) район, с-ще Солоне, вул. Гагаріна буд. 7, код в ЄДРЮОФОПГФ - 04339652), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП – НОМЕР_3 ) ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ) про повернення дітей, - задовольнити.

Повернути  ОСОБА_1 дітей: ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , матір`ю яких вона є. 

Повернути  ОСОБА_4 дитину ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком якого він є. 

Стягнути з виконавчого комітету Солонянської селищної ради, як органу опіки та піклування (52400, Дніпропетровська область, Дніпровський (Солонянський) район, с-ще Солоне, вул. Гагаріна буд. 7, код в ЄДРЮОФОПГФ - 04339652), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП – НОМЕР_3 ) ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ) на користь  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі по 403 (чотириста три) гривні 73 копійки з кожного. 

Стягнути з виконавчого комітету Солонянської селищної ради, як органу опіки та піклування (52400, Дніпропетровська область, Дніпровський (Солонянський) район, с-ще Солоне, вул. Гагаріна буд. 7, код в ЄДРЮОФОПГФ - 04339652), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП – НОМЕР_3 ) ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ) на користь  ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП – НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі по 403 (чотириста три) гривні 73 копійки з кожного. 

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складений 16 червня 2026 року. 

Суддя Н. О. Щербина