СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2026 року м. Харків Справа № 922/1465/26 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Стойка О.В., суддя Істоміна О.А. , суддя Попков Д.О.
за участю секретаря судового засідання Семченко Ю.О.,
від позивача: Жилко С.Е.- представник;
від відповідачів: не з`явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Харківської міської ради на ухвалу господарського суду Харківської області від 01.05.2026 у справі №922/1465/26

за позовом: Харківської міської ради,

до 1.Товариства з обмеженою відповідальністю "Інститут сучасного проектування та розвитку будівельної галузі "Центр", м. Харків, 

2.Товариства з обмеженою відповідальністю “Будівельно-промислова фірма Харківміськбуд”, м. Харків

про визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування реєстрації

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2026 року Харківська міська рада (далі - Позивач) звернулась до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інститут сучасного проектування та розвитку будівельної галузі "Центр" (надалі - 1-й Відповідач) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-промислова фірма Харківміськбуд» (надалі - 2-й Відповідач), в якій просить суд:
- визнати недійсним договір купівлі-продажу від 10.03.2025, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інститут сучасного проектування та розвитку будівельної галузі "Центр" та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельно-промислова фірма Харківміськбуд», зареєстрований в реєстрі за № 251 та посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Глуховцевою Н.В., щодо нежитлових будівель: літ. «АЕ-1» загальною площею 46,0 кв.м., літ. «АЖ-1» загальною площею 98,2 кв.м., літ. «АВ-3» загальною площею 164,7 кв.м., літ. «АГ-1» загальною площею 14,7 кв.м., літ. «АД-1» загальною площею 12,3 кв.м., літ. «АА-1» загальною площею 16,0 кв.м., літ. «АБ-1» загальною площею 15,9 кв.м. по вул. Біологічній, 6 у м. Харкові.
- скасувати запис про державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-промислова фірма Харківміськбуд» (вул. Богдана Хмельницького, буд. 10, м. Харків, 61050, код ЄДРПОУ 37187749) на нежитлові будівлі: літ. «АЕ-1» загальною площею 46,0 кв.м., літ. «АЖ-1» загальною площею 98,2 кв.м., літ. «АВ-3» загальною площею 164,7 кв.м., літ. «АГ-1» загальною площею 14,7 кв.м., літ. «АД-1» загальною площею 12,3 кв.м., літ. «АА-1» загальною площею 16,0 кв.м., літ. «АБ-1» загальною площею 15,9 кв.м. за адресою: м. Харків, вул. Біологічна, 6 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2020781163101, номер відомостей про речове право: 58927781).
Одночасно з позовною заявою Позивач в заяві про забезпечення позову (вх. №1465/26 від 29.04.2026) просив суд до вирішення спору по суті забезпечити позов шляхом заборони Відповідачу 2 вчиняти будь-які дії щодо відчуження об`єктів нерухомого майна – нежитлових будівель: літ. «АЕ-1» загальною площею 46,0 кв.м., літ. «АЖ-1» загальною площею 98,2 кв.м., літ. «АВ-3» загальною площею 164,7 кв.м., літ. «АГ-1» загальною площею 14,7 кв.м., літ. «АД-1» загальною площею 12,3 кв.м., літ. «АА-1» загальною площею 16,0 кв.м., літ. «АБ-1» загальною площею 15,9 кв.м. по вул. Біологічній, 6 у м. Харкові (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2020781163101).
Означена заява мотивована існуванням обставин, які можуть ускладнити або взагалі унеможливити виконання рішення у даній справі в разі його винесення на користь Позивача, зокрема, через дії Відповідача 1 та Відповідача 2, які після прийняття рішення у справі №922/4269/24 на користь Позивача та яке є невиконаним, вчинили фраудаторний правочин, спрямований на ухилення від виконання рішення Господарського суду Харківської області від 11.02.2025 у справі №922/4269/24 та на шкоду Харківської міської територіальної громади в особі Харківської міської ради.
На думку Позивача, оскільки предметом позову у даній справі є вимога про визнання недійсним правочину, а об`єктом правовідносин, з яких виник спір (предмет правочину), є нерухоме майно, відчужене за оспорюваним правочином, метою якого э значне зменшення активів Відповідача 1, що порушує право Позивача як кредитора. Відтак, на час розгляду судом спору у даній справі Відповідач 2 може відчужити вказане майно третім особам, що матиме наслідком утруднення або неможливість виконання рішення суду в даній справі у випадку задоволення позову. Ймовірність вчинення Відповідачем 2 таких дій підтверджується попередніми діями Відповідачів при укладанні оспорюваного правочину.
У зв`язку з викладеним, Харківська міська рада вважає, що заходи забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти дії щодо відчуження нерухомого майна відповідають процесуальним нормам, що регулюють спірні правовідносини, зокрема, вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, доведеності обставин щодо ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.
Ухвалою господарського суду Харківської області від 01.05.2026 по справі № 922/1465/26 у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.
Оскаржувана ухвала мотивована недоведеністю наданими Позивачем до заяви про забезпечення позову доказами наявності безумовних підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, а доводи Позивача ґрунтуються виключно на його необґрунтованих припущеннях та сумнівах щодо можливої недобросовісної поведінки Відповідача 2 та існування обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог Позивача(вжиття будь-які реальних заходів, направлених на відчуження об`єкту нерухомого майна; наявність умислу Відповідача 1 на ухилення від виконання рішення Господарського суду Харківської області від 11.02.2025 у справі №922/4269/24; співвартості цього нерухомого майна з боргом ТОВ «ІСП «ЦЕНТР» перед Харківською міською радою у справі №922/4269/24; відсутності грошових коштів на рахунках Відповідача 1 для погашення боргу у справі №922/4269/24; звернення стягувача до виконавця з приводу надання інформації про виконання рішення суду або доказів бездіяльності виконавця, або звернення до суду із заявою про зобов`язання виконавця вчинити певні дії; впливу існування одного і того ж самого кінцевого бенефіціара у юридичних осіб на прийняття рішення ними, як самостійних суб`єктів господарювання), а також відсутність мотивованого причинно-наслідкового зв`язку між предметом спору та конкретним обраним Позивачем заходом забезпечення позову).
Суд вважав, що саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення Відповідача від виконання майбутнього судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Позивач, не погодившись з ухвалою суду, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив ухвалу господарського суду скасувати та задовольнити його заяву про забезпечення позову.
Зокрема, скаржник вважав, що суд першої інстанції при розгляді даного питання дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки можливість вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь- які дії щодо відчуження в порядку забезпечення позову у спорі про стягнення коштів є додатковою гарантією того, що рішення суду, у разі задоволення позову, буде реально виконане та Позивач отримає задоволення своїх вимог.
Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції не дослідив такої підстави вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття такого заходу як заборона вчиняти певні дії щодо відчуження майна належного на праві власності Відповідачу може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та, як наслідок, не досліджував достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів Позивача, за захистом яких він звернувся до суду. 
При цьому, ймовірність вчинення Відповідачем 2 таких дій підтверджується попередніми діями Відповідачів при укладанні оспорюваного правочину.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 01.06.2026 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Позивача та призначено справу до розгляду на 29.06.2026р. о 11:15.
Відповідачі не скористались правом на подання відзивів на апеляційну скаргу, у встановлений судом строк.
В судовому засіданні апеляційної інстанції 29.06.2026року представник Позивача просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та підтримав доводи апеляційної скарги. 
Представники Відповідачів у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, у звязку з колегія суддів ухвалила про можливість розгляду справи у їх відсутності, оскільки вони не скористались правом участі в суді апеляційної інстанції. 
Колегія суддів зауважує, що з 05.10.2021 офіційно розпочали функціонування три підсистеми (модулі) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: "Електронний кабінет", "Електронний суд", підсистема відеоконференцзв`язку.
Відповідно до частини шостої статті 6 Господарського процесуального кодексу України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.
Оскільки Відповідачі не зареєстрували електронні кабінети у підсистемі Електронний Суд, ухвала апеляційного суду про відкриття провадження від 01.06.2026 направлялась апеляційним судом поштовою кореспонденцією на наявні в матеріалах справи поштові адреси Відповідачів, які кореспондуються із даними, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та повернулась до суду неврученою з довідкою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою».
Згідно ч. 5 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Крім того, суд звертає увагу на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заг18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).
Судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом. Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Згідно з ч. 1, 2 ст. 3 названого Закону, для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").
Враховуючи наведене, судова колегія зазначає, що Відповідачі не були позбавлені права та можливості ознайомитись з процесуальними документами у даній справі в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).
Відповідно до ч. 1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, дискреційні повноваження суду апеляційної інстанції щодо обсягів перегляду справ обмежуються доводами та вимогами апеляційної скарги. Виключення з цього правила можливе лише у разі, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України).
Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду – скасуванню, виходячи з наступного.
Відповідно до приписів ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Реалізація права на судовий захист, гарантованого кожному статтями 55, 124 Конституції України, багато в чому залежить від належного правового механізму, складовою якого, зокрема, є інститут забезпечення позову в судовому процесі.
Порядок вжиття судом заходів забезпечення позову врегульований статтями 136, 137, 140, 144 Господарського процесуального кодексу України.
Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає стаття 136 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 137 цього Кодексу заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом (статті 136 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно з частиною 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, шляхом забороною відповідачу або іншим особам вчиняти певні дії щодо предмета спору.
Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.
Забезпечення позову - це вжиття заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача (аналогічний висновок міститься у пункті 8.8 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 у справі №914/1570/20). Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити тощо.
Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21.03.2024 у справі № 910/15328/23, від 01.05.2023 у справі № 914/257/23, від 06.03.2023 у справі № 916/2239/22.
При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 24.05.2023 у справі № 906/1162/22, від 29.06.2023 у справі № 925/1316/22, від 18.05.2023 у справі № 910/14989/22, від 24.06.2022 у справі № 904/8506/21.
За загальним правилом достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Водночас слід зазначити, що законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення із заявою про забезпечення позову, а тому суди в кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.
Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересів), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.
При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.
Отже, у кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21.03.2024 у справі № 910/15328/23, від 13.12.2023 у справі № 921/290/23, від 31.05.2023 у справі № 906/1223/22, від 21.12.2022 у справі № 911/121/22.
Співмірність передбачає оцінку співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності прав чи законних інтересів, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він просить накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21.03.2024 у справі № 910/15328/23, від 16.11.2023 у справі № 921/333/23, від 13.07.2022 у справі №904/4710/21.
Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2024 у справі № 754/5683/22, при застосуванні заходів забезпечення позову ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами.
Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії.
Метою застосування заходів забезпечення позову майнового характеру є обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача, на момент пред`явлення позову може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення суду.
Такий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03.03.2023 у справі №907/269/22, від 04.04.2023 у справі №907/268/22, від 04.04.2023 у справі № 915/577/22.
У випадку подання позову, можливість відповідача в будь-який момент відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін (постанова Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.03.2023 у справі № 905/448/22, постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.12.2023 № 904/1934/23, від 06.12.2023 № 917/805/23).
Як вбачається зі змісту позовної заяви, Позивач просить визнати недійсним договір купівлі-продажу від 10.03.2025, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інститут сучасного проектування та розвитку будівельної галузі "Центр" та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельно-промислова фірма Харківміськбуд», зареєстрований в реєстрі за № 251 та посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Глуховцевою Н.В., щодо нежитлових будівель: літ. «АЕ-1» загальною площею 46,0 кв.м., літ. «АЖ-1» загальною площею 98,2 кв.м., літ. «АВ-3» загальною площею 164,7 кв.м., літ. «АГ-1» загальною площею 14,7 кв.м., літ. «АД-1» загальною площею 12,3 кв.м., літ. «АА-1» загальною площею 16,0 кв.м., літ. «АБ-1» загальною площею 15,9 кв.м. по вул. Біологічній, 6 у м. Харкові, а також скасувати запис про державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-промислова фірма Харківміськбуд» (вул. Богдана Хмельницького, буд. 10, м. Харків, 61050, код ЄДРПОУ 37187749) на нежитлові будівлі: літ. «АЕ-1» загальною площею 46,0 кв.м., літ. «АЖ-1» загальною площею 98,2 кв.м., літ. «АВ-3» загальною площею 164,7 кв.м., літ. «АГ-1» загальною площею 14,7 кв.м., літ. «АД-1» загальною площею 12,3 кв.м., літ. «АА-1» загальною площею 16,0 кв.м., літ. «АБ-1» загальною площею 15,9 кв.м. за адресою: м. Харків, вул. Біологічна, 6 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2020781163101, номер відомостей про речове право: 58927781).
Підставою подання означеного позову зазначені обставини укладення між Відповідачами фраудаторного правочину з відчуження единого нерухомого майна Відповідача 1, метою якого є ухилення Відповідача 1 від виконання рішення Господарського суду Харківської області від 11.02.2025 у справі №922/4269/24, яким було стягнуто з Відповідача 1 на користь Позивача безпідставно збережені кошти у сумі 1 902 464,45 грн та витрати зі сплати судового збору у сумі 28 536,97 грн.
Як зазначає Позивач, постановами Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 07.05.2025, відкрито виконавче провадження на виконання наказів Господарського суду Харківської області від 10.03.2025 на примусове виконання рішення суду від 11.02.2025 у справі №922/4269/24.
Проте, станом на момент подання позову, кошти за рішенням суду не були сплачені, в підтвердження чого Позивачем надано копії листів Департаменту бюджету і фінансів Харківської міської ради від 02.04.2026 № 02-12/1-91 та Служби бухгалтерського обліку та звітності Харківської міської ради від 16.04.2026 № 155/11.
Разом з тим, згідно із інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 08.05.2025 № 426015302, на підставі договору купівлі-продажу від 10.03.2025, зареєстрованого в реєстрі за № 251, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Глуховцевою Н.В., Відповідачем 1 відчужено на користь Відповідача 2 нежитлові будівлі: літ. «АЕ-1» загальною площею 46,0 кв.м., літ. «АЖ-1» загальною площею 98,2 кв.м., літ. «АВ-3» загальною площею 164,7 кв.м., літ. «АГ-1» загальною площею 14,7 кв.м., літ. «АД-1» загальною площею 12,3 кв.м., літ. «АА-1» загальною площею 16,0 кв.м., літ. «АБ-1» загальною площею 15,9 кв.м. по АДРЕСА_1 , сума продажу яких склала 4 045, 89 грн.
Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Відповідачі пов`язані між собою за кінцевим бенефіціарним власником - ОСОБА_1 , а також керівником - ОСОБА_2 .
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 08.05.2025 № 426075451 за пошуком в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за кодом ЄДРПОУ 33817796, у Відповідача 1 відсутнє будь-яке інше зареєстроване нерухоме майно.
Отже, на думку Позивача, Відповідачі вчинили фраудаторний правочин, спрямований на ухилення від виконання рішення Господарського суду Харківської області від 11.02.2025 у справі №922/4269/24 та на вчинення на шкоду Харківської міської територіальної громади в особі Позивача, отже правочин підлягає визнанню недійсним, а майно – нежитлові будівлі по АДРЕСА_1 підлягають поверненню попередньому власнику - ТОВ «ІСП «ЦЕНТР» з метою виконання рішення Господарського суду Харківської області від 11.02.2025 у справі №922/4269/24.
Позивач вважає, що оскільки Відповідач 2 є зареєстровним власником спірного нерухомого майна, він має всі можливості вільно розпоряджатися спірним майном, тобто має можливість в будь-який час укласти правочин та відчужити спірне майно третім особам, що негативно вплине на їх права у майбутньому, а у подальшому призведе до необхідності залучення їх до участі у справі, що в цілому негативно вплине на строки розгляду справи по суті та затягуванню процесу. Крім того, це порушить права і свободи особи, яка придбає спірне майно.
Так, в обґрунтування поданої заяви Позивач посилався на ймовірне відчуження Відповідачем належного йому нерухомого майна, а заявлений захід забезпечення позову Позивач розцінює як додаткову гарантію виконання рішення у разі задоволення позовних вимог.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що заявлені Позивачем заходи забезпечення позову є пов`язаними із наявністю реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а також направлені на забезпечення ефективного захисту порушених прав позивача у випадку задоволення позовних вимог, пов`язані із предметом розгляду цього спору, є співмірними та адекватними по відношенню до заявлених позовних вимог, такими, що не порушують рівності та збалансованості інтересів сторін оскільки мають тимчасовий характер, та, навпаки, спрямовані на збереження існуючого наразі стану речей, що може слугувати додатковою гарантією того, що рішення суду у разі задоволення позовних вимог, буде реально виконане.
За наведених обставин, судова колегія погоджується з доводами Позивача та вважає безпідставними посилання суду першої інстанції на явну неспівмірність заявлених заходів забезпечення позову із наслідками, що можуть настати у разі застосування таких заходів забезпечення, оскільки заборона вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо об`єктів нерухомого майна є:
- тимчасовою;
- спрямованою на збереження існуючого становища до розгляду спору по суті;
- не має наслідком будь-якого перешкоджання господарській діяльності Відповідача 3;
- не позбавляє Відповідача-2 прав на володіння та користування вказаним нерухомим майном, а лише тимчасово обмежує його право розпоряджатись вказаним об`єктом нерухомого майна та вчиняти дії, спрямовані на зміну об`єкта нерухомого майна.
Обставин порушення права інших осіб, в тому числі тих, які не є учасниками судового процесу - також не встановлено.
Колегія суддів зазначає, що вказаний захід забезпечення позову не завдає шкоди Відповідачу 2, адже не позбавляє його прав, зокрема, на володіння та користування майном, а лише тимчасово обмежить право розпорядитися спірним майном, відчужити його третім особам, змінити його призначення (з нежитлового на житлове тощо), поділити, виділити чи об`єднати.
Заходи забезпечення позову є тимчасовими на період вирішення спору по суті та спрямовані на збереження існуючого становища до розгляду спору по суті (збереження спірного об`єкта) з метою обмеження вчинення під час розгляду справи дій, які матимуть відповідні юридичні наслідки, що можуть призвести до ускладнення чи унеможливлення виконання судового рішення в разі задоволення позову.
За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що обраний Позивачем захід забезпечення позову є співмірним до заявлених позовних вимог та фактичних обставин спору, а висновок місцевого господарського суду про відсутність підстав для забезпечення позову та відмову у задоволенні поданої заяви є помилковим та таким, що ухвалений внаслідок не з`ясування обставин, що мають значення до вирішення даного процесуального питання відповідно до вимог ст. 136 ГПК України.
У зв`язку з наведеним оскаржувана ухвала підлягає скасуванню на підставі п.1 ст.277 ГПК України, а заява Харківської міської ради про забезпечення позову (вх. №1465/26 від 29.04.2026) у вигляді заборони Відповідачу 2 вчиняти будь-які дії щодо відчуження відносно спірного об`єкту нерухомого майна - підлягає задоволенню.
Оскільки апеляційний господарський суд не здійснював розгляд справи по суті спору, розподіл судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору за подання апеляційної скарги має бути здійснений місцевим господарським судом у відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України за наслідками вирішення спору.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 269, 270, 271, 275, 276, 277, 282 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради на ухвалу господарського суду Харківської області від 01.05.2026 у справі №922/1465/26- задовольнити.
Ухвалу господарського суду Харківської області від 01.05.2026 у справі №922/1465/26 –скасувати.
Заяву Харківської міської ради про забезпечення позову (вх. №1465/26 від 29.04.2026) - задовольнити.
Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «Будівельно-промислова фірма Харківміськбуд» (вул. Богдана Хмельницького, буд. 10, м. Харків, 61050, код ЄДРПОУ 37187749) вчинення будь-яких дій щодо відчуження об`єктів нерухомого майна – нежитлових будівель: літ. «АЕ-1» загальною площею 46,0 кв.м., літ. «АЖ-1» загальною площею 98,2 кв.м., літ. «АВ-3» загальною площею 164,7 кв.м., літ. «АГ-1» загальною площею 14,7 кв.м., літ. «АД-1» загальною площею 12,3 кв.м., літ. «АА-1» загальною площею 16,0 кв.м., літ. «АБ-1» загальною площею 15,9 кв.м. по вул. Біологічній, 6 у м. Харкові (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2020781163101).
Стягувач: Харківська міська рада (м-н Конституції, 7, м. Харків, 61003 код ЄДРПОУ 04059243).
Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельно-промислова фірма Харківміськбуд» (вул. Богдана Хмельницького, буд. 10, м. Харків, 61050, код ЄДРПОУ 37187749).
Дана постанова є виконавчим документом, підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років із наступного дня після набрання нею законної сили.
Постанову може бути оскаржено до Верховного Суду у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення судового рішення або складання повного судового рішення.
Повний текст постанови підписано 03.07.2026.

Головуючий суддя О.В. Стойка

Суддя О.А. Істоміна 

Суддя Д.О. Попков