П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/2667/25	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,
суддів Кравченка К.В. та Осіпова Ю.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2025 року (суддя Гордієнко Т.О., м. Миколаїв, повний текст рішення складений 11.09.2025) по справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В:
19.03.2025 до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ФОП ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Миколаївській області, в якому позивач просив суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення №88/14-29-24-07/ НОМЕР_1 від 29.12.2023 про анулювання реєстрації платника єдиного податку;
- зобов`язати відповідача поновити реєстрацію фізичної особи - підприємця як платника єдиного податку з 01.01.2024 та включити до реєстру платників єдиного податку.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2025 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ДПС у Миколаївській області №88/14-29-24-07/ НОМЕР_1 від 29.12.2023 про анулювання реєстрації платника єдиного податку.
У задоволенні позовних вимог про зобов`язання поновити реєстрацію фізичної особи - підприємця як платника єдиного податку з 01.01.2024 та включити до реєстру платників єдиного податку – відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове — про повну відмову в задоволенні позовних вимог.
На думку апелянта, суд першої інстанції не взяв до уваги, що фактичне погашення позивачем податкового боргу з єдиного податку з фізичних осіб (КБК 18040500) відбулося лише у 2024 році.
Апелянт також вважає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що на останньому аркуші витягу з ІКП позивача за 12 місяців 2023 року за кодами операцій 951, 16Q, 16/ вже станом на 30.06.2023 збільшено недоїмку в розмірі 8284,14 грн (підстава — податкова декларація від 12.06.2023 № 9137210906 із терміном сплати 30.06.2023), яка в подальшому залишалася в такій самій сумі й станом на останній день 2023 року (зокрема й на 01.10.2023). Водночас факт погашення заборгованості відбувся лише у 2024 році, що підтверджується витягом з ІКП за 2024 рік.

Позивач своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористалася, що, відповідно до статті 304 КАС України, не перешкоджає апеляційному перегляду справи.
Справа розглянута судом першої інстанції за правилами загального позовного провадження.
Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів у разі, в тому числі, відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів і вимог поданої скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 з 17.02.2015 перебуває на податковому обліку у ГУ ДПС у Миколаївській області як фізична особа-підприємець та є платником єдиного податку.
29.12.2023 ГУ ДПС у Миколаївській області було проведено камеральну перевірку щодо дотримання умов перебування платником єдиного податку на спрощеній системі оподаткування, за результатами якої складено акт №13289/14-29-24-07(3326713497) від 29.12.2023 року, яким встановлено, що платником податків порушено вимоги перебування на спрощеній системі оподаткування (п. 299.11 ст. 299 Податкового кодексу України), а саме: наявність податкового боргу на кожне перше число місяці протягом двох послідовних кварталів (пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 Податкового кодексу України). Станом на 01.12.2023 встановлено існування податкового боргу з єдиного податку з фізичних осіб в сумі 8284,14 грн.
На підставі вказаного акта перевірки Головним управлінням було прийняте рішення №88/14-29-24-07/3326713497 від 29.12.2023 "Про анулювання реєстрації платника єдиного податку-фізичної особи-підприємця", яким було анульовано реєстрацію позивача як платника єдиного податку 31.12.2023.
Не погоджуючись із законністю цього рішення, ФОП звернувся до суду з даним адміністративним позовом про його скасування.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено наявність згідно з пп. 8 п. 298.2.3 ст. 298 ПК України підстав для анулювання реєстрації позивача як платника єдиного податку.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та, надаючи оцінку доводам апеляційної скарги в аспекті порушених апелянтом питань, виходить із такого.
Так, частиною другою статті 19 Конституції України установлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Питання спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності регулює Глава 1 розділу XIV ПК України.
Так, відповідно до пункту 291.3 статті 291 ПК України юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.
Згідно з п. 296.3 ст. 296 ПК України платники єдиного податку третьої групи подають до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку у строки, встановлені для квартального податкового (звітного) періоду.
Податкові декларації, крім випадків, передбачених ПК України, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя) (пп. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49 ПК України).
Платники єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал (п. 295.3 ст. 295 ПК України).
Сплата єдиного податку платниками третьої групи здійснюється за місцем податкової адреси (п. 295.4 ст. 295 ПК України).
Відповідно до підпункту 3 пункту 299.10 статті 299 ПК України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі: у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу.
Згідно з пп. 8 п. 298.2.3. п. 298.2 ст. 298 ПК України платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у разі наявності податкового боргу у розмірі, що перевищує суму, визначену абзацом третім пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу, на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів.
Згідно з пунктом 299.11 статті 299 ПК України у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.
Суд звертає увагу на те, що аналіз вказаних вище норм свідчить про те, що виявлення порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених Главою 1 розділу ПК України можливе лише під час проведення перевірок.
Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статтею 86 ПК України.
За результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу (пункт 86.2 статті 86 ПК України).
Загальне поняття акта перевірки наведено у пункті 2 Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків, затвердженого наказом Мінфіну України 20.08.2015 № 727, згідно з яким - це службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки, відображає її результати і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Як було встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, підставою для прийняття спірного рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку слугував Акт від 29.12.2023 №13289/14-29-24-07(3326713497), складений за результатами перевірки позивача з питання дотримання платником єдиного податку вимог перебування на спрощеній системі оподаткування.
Розділ ІІ згаданого акту містить наступне дослівно "Перевіркою встановлено: наявність податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів (пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 Кодексу). Станом на 01.12.23 існує податковий борг з Єдиний податок з фізичних осіб 18050400 в сумі 8284,14 грн.
Розділ III – Висновок: дані перевірки свідчать про порушення платником єдиного податку першої - третьої груп вимог перебування на спрощеній системі оподаткування (п. 299.11 ст. 299 Кодексу).
Ураховуючи, що згаданий акт не містить відомостей про те, що позивач має заборгованість станом на 01.07.2023 та 01.10.2023, колегія суддів вважає, що він не може бути належною підставою для прийняття спірного рішення.
На обґрунтування заперечень проти позовних вимог ФОП відповідач надав суду першої інстанції картку особового рахунку позивача зі сплати єдиного податку за 2023 рік станом на 13.06.2023, із якої вбачається, що на початку року заборгованість у позивача була відсутня, а станом на 13.06.2023 обліковувалася недоїмка в розмірі 24 556,34 грн та відображено сплату заборгованості 13.06.2023 у сумі 23 600 грн. Надалі відповідач надав інтегровану картку платника (ІКП) за 2024 рік, згідно з якою станом на 31.12.2023 та 31.01.2024 заборгованість позивача становила 8284,14 грн.
Інформації про заборгованість позивача станом на 01.07.2023 та 01.10.2023 в ІКП також не міститься.
Таким чином, ураховуючи, що факти, зафіксовані в акті перевірки, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи, а сам акт перевірки не відповідає вимогам законодавства України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та є тотожними запереченням на адміністративний позов, обставини й мотивування яких повністю спростовуються матеріалами справи та фактами, повно й об`єктивно встановленими судом першої інстанції під час вирішення спору.
З огляду на це, підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги відсутні.
Згідно з пунктом першим частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відтак, апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2025 року – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно у випадках, передбачених частиною четвертою та пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя К.В.Кравченко

Суддя Ю.В.Осіпов