Справа № 953/49/26
Провадження № 1-кп/953/542/26 

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2026 року м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань у м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025226130000419 від 13.08.2025, за обвинуваченням:
ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, розлученого, офіційно не працевлаштованого, військовослужбовця, водія-механіка ВЧ НОМЕР_1 , у званні «солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,
сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурор – ОСОБА_3 
обвинувачений – ОСОБА_2 ,
секретар судового засідання – ОСОБА_4 ,
у с т а н о в и в:
1. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
1.1. Відповідно до наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 13.05.2025 № 146, військовослужбовця військової служби за призовом ОСОБА_2 призначено на посаду гранатометника відділення морської піхоти взводу морської піхоти роти морської піхоти 1 батальйону морської піхоти ВЧ НОМЕР_3 , та зараховано до списків особового складу з 13.05.2025.
Згідно зі ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» ОСОБА_2 , як військовослужбовець, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, додержуватися правил поведінки військовослужбовців, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, берегти державне майно, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять про Збройні Сили України в цілому.
Відповідно до ст.ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця бездоганно та неухильно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, застосовувати зброю лише в бойовій обстановці, а в мирний час у виняткових випадках, відповідно до вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» (далі Закон), аналоги наркотичних засобів і психотропних речовин заборонені до обігу на території України речовини синтетичні чи природні, не включені до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 (далі Переліку), хімічна структура та властивості яких подібні до хімічної структури та властивостей наркотичних засобів і психотропних речовин, психоактивну дію яких вони відтворюють.
Також, відповідно до ст. 13 Закону на території України забороняється обіг аналогів наркотичних засобів і психотропних речовин, за винятком їх використання в цілях, передбачених статтями 19 та 20 цього Закону.
Разом з цим, відповідно до ст. 25 Закону зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у будь-яких кількостях в цілях, не передбачених цим Законом, забороняється.
Згідно з вимогами ст.ст. 25-28 Закону придбання, виготовлення, зберігання та перевезення фізичними особами наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у будь-яких кількостях в цілях, не передбачених зазначеним Законом, забороняється.
Відповідно до таблиці № 2 затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000 РVP є психотропними речовинами.
Проте, у порушення зазначених вимог законодавства, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_2 вчинив незаконне придбання та зберігання психотропних речовин у великих розмірах без мети збуту, за наступних обставин.
Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 12.08.2025, у ОСОБА_2 виник злочинний умисел спрямований на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечних психотропних речовин, у великих розмірах, без мети збуту.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини, у великих розмірах, без мети збуту, ОСОБА_2 , у невстановлений у ході досудового розслідування час та місці, але не пізніше 12.08.2025, за допомогою свого персонального комп`ютера, зайшов до чат-боту інтернет-магазину, який здійснює незаконний продаж наркотичних засобів та психотропних речовин «Black Pantera», через який зв`язався з оператором (особистість якого (яких) процесуально встановити у ході досудового розслідування не виявилося можливим) вищевказаного інтернет-магазину та здійснив замовлення вказаних речовин через крос-платформенний месенджер «Telegram», при цьому усвідомлюючи, що вказана речовина є психотропною речовиною, обіг якої на території України заборонено.
Продовжуючи злочинний умисел на незаконний обіг психотропних речовин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, направлений на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини, у великих розмірах, без мети збуту, ОСОБА_2 прийшов за вказаною у повідомленні адресою, а саме: м. Харків, пр-т. Академіка Курчатова, буд. 4-А, у поштоматі оператора поштових відправлень «Нова Пошта» № 25305, та забрав посилку із замовленою ним психотропною речовиною у великих розмірах та почав зберігати при собі, без мети збуту.
У подальшому, 12.08.2025, в період часу з 19:33 до 19:43, під час проведення огляду місця події на ділянці відкритої місцевості за адресою: м. Харків, пр-т. Академіка Курчатова, поблизу буд. № 10, у ОСОБА_2 , працівниками поліції Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області вилучено 1 (один) сліп-пакет з порошкоподібною речовиною, яка містить у собі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено – PVP, маса якого становить 6,8265 г., що відповідно до таблиці № 2 затвердженої наказом № 188 МОЗ України від 01.08.2000 «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу» є великим розміром, який ОСОБА_2 незаконно придбав та зберігав для особистого вживання, у великих розмірах, без мети збуту.
Таким чином, органом обвинувачення ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, а саме: незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини у великих розмірах, без мети збуту. 
2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.
2.1. Позиції сторони обвинувачення та захисту.
2.1.1. Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні зазначив, що під час судового розгляду достеменно встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинене обвинуваченим, тому просив суд визнати ОСОБА_2 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначити покарання у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
2.1.2. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_2 свою винуватість у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення визнав у повному обсязі та, не оспорюючи фактичних обставин, місця, часу та способу його вчинення, про які зазначено в обвинувальному акті з приводу пред`явленого обвинувачення, вину визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та просив суворо не карати.
2.2. Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також вважає доведеною винуватість поза розумним сумнівом.
2.2.1. Враховуючи те, що обвинувачений визнав винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що обвинувачений не оспорював фактичні обставини справи, правильно розуміє зміст цих обставин, сумніви щодо добровільності та істинності його позиції відсутні, вислухавши думки сторін кримінального провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та розглянув кримінальне провадження у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.
Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
2.2.2. Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, вважає доведеною у повному обсязі винуватість ОСОБА_2 поза розумним сумнівом, та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини у великих розмірах, без мети збуту.
3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
3.1. Пом`якшуючі обставини - це встановлені судом різні відомості, що свідчать про менший ступінь небезпечності особи винного та вчиненого ним кримінального правопорушення й дають підстави для застосування до нього менш суворого покарання.
Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання належать як зазначені, так і не зазначені в законі, але встановлені судом за конкретною справою об`єктивні та суб`єктивні чинники, що не є ознаками конкретного складу кримінального правопорушення і не впливають на його кваліфікацію, проте свідчать про занижений ступінь суспільної небезпеки вчиненого діяння і (або) особи винного і тим самим надають суду право для пом`якшення покарання.
3.1.1. Щире каяття це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти кримінальних правопорушень, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю кримінального правопорушення або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.
За правовим висновком Верховного Суду, що викладений у постанові від 23.01.2024 у справі № 283/2169/19 (провадження № 51-5093км23) розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення кримінального правопорушення, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому кримінальному правопорушенні, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані кримінальним правопорушенням збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні кримінального правопорушення повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.
Про щирість каяття особи свідчить і поведінка засудженого після вчинення кримінального проступку. Якщо особа сприяє розкриттю вчиненого нею кримінального правопорушення (викриває співучасників, видає знаряддя та засоби вчинення кримінального правопорушення, видає або допомагає у розшуку майна здобутого злочинним шляхом, надає інші докази тощо), добровільно відшкодовує завдані збитки або усуває завдану шкоду, такі дії об`єктивно підтверджують щире каяття особи.
Крім того, системний аналіз кримінального закону свідчить про те, що щире каяття особи можливе на будь-якій стадії кримінального процесу, як до внесення відомостей до ЄРДР (наприклад, при з`явленні із зізнанням), так і після їх внесення, на досудовому розслідуванні або під час розгляду справи у суді. Для визнання щирого каяття обставиною, яка пом`якшує покарання, не має значення, на якій стадії воно відбулося, головне встановити фактори, які б свідчили про справжність, щирість каяття.
3.1.2. Тож, при встановленні обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд враховує, що у судовому засіданні останній свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, визнав повністю, у вчиненому кається, засудив свою протиправну поведінку.
З огляду на обставини кримінального провадження та поведінку обвинуваченого ОСОБА_2 на стадії досудового розслідування, а також під час судового розгляду, суд визнає обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого згідно п. 1) ч. 1 ст. 66 КК України, - щире каяття.
3.2. При цьому, судом не встановлено обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_2 , відповідно до ст. 67 КК України.
4. Мотиви призначення покарання.
4.1. Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_2 покарання, враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення.
За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.
4.2. Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України класифікується як нетяжкий злочин, його вид, суспільну небезпечність та наслідки. Також, суд бере до уваги відомості про особу обвинуваченого, який має середньо-спеціальну освіту, розлучений, офіційно не працевлаштований, військовослужбовець, має зареєстроване та фактичне місце проживання, раніше не судимий.
4.3. У судовому засіданні при дослідженні особистості обвинуваченого, відповідно до положень ст. 50 КК України, підстав для призначення покарання в порядку, передбаченому статтею 69 КК України, не встановлено. 
4.4. З урахуванням викладених вище обставин у кримінальному провадженні, характеру та ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, особи обвинуваченого, наявність обставини, що пом`якшує та відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_2 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000,00 грн.
4.5. Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням статей 65-68 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України, мети покарання. 
5. Підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
6. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
6.1. Речові докази.
Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
6.2. Процесуальні витрати. 
Процесуальні витрати, а саме: витрати, понесені на залучення експерта при проведенні судової експертизи матеріалів, речовин та виробів від 01.09.2025 № СЕ-19/121-25/21029-НЗПРАП у розмірі 3 565,60 грн, відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК України, слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.
6.3. Заходи забезпечення кримінального провадження.
6.3.1. Запобіжний захід.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_2 у кримінальному провадженні не застосовувався.
Ураховуючи те, що під час підготовчого судового засідання та судового розгляду кримінального провадження клопотань про застосування запобіжного заходу від прокурора на розгляд суду не надходило, підстав, передбачених ст.ст. 177, 178 КПК України, для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.
Керуючись ст.ст. 7, 100, 124, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд -
у х в а л и в:
ОСОБА_2  визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень 00 (нуль) копійок.
Запобіжний захід  ОСОБА_2 до набрання вироком законної сили, - не застосовувати.
Речовий доказ: спеціальний пакет № 6660798 з психотропною речовиною «PVP», переданий на зберігання до камери схову речових доказів ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області, - після набрання вироком законної сили знищити;
Процесуальні витрати, понесені на залучення експерта при проведенні судової експертизи матеріалів, речовин та виробів від 01.09.2025 № СЕ-19/121-25/21029-НЗПРАП у розмірі 3 565,60 грн стягнути з  ОСОБА_2  на користь держави.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд міста Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України. 

Суддя -            ОСОБА_1