ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 688/4693/24
Провадження № 22-ц/820/895/26

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Янчук Т.О.,
секретар судового засідання Плінська І.П.,
з участю представника позивача  ОСОБА_1 ,
представника апелянтки  ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за позовом ОСОБА_3 до Михайлюцької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем та визнання права власності на майно в порядку спадкування за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 9 грудня 2024 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2024 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Михайлюцької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області (далі – Рада) про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем та визнання права власності на майно в порядку спадкування.
ОСОБА_3 зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_5 , внаслідок чого відкрилася спадщина на земельну частку (пай) із земель Колективного сільськогосподарського підприємства «Корчик» села Корчик, Шепетівського району, Хмельницької області (далі – КСП «Корчик») розміром 2,6 умовних кадастрових гектара, яка належала ОСОБА_5 на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХМ №0347107 від 29 липня 1997 року (запис у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №98). Також до складу спадщини ОСОБА_5 увійшла земельна ділянка загальною площею 0,69 га, з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку – 0,25 га, для ведення сільського господарства – 0,44 га, право власності на яку посвідчено державним актом на право приватної власності на землю серії ХМ №000812 (зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №119). У зв`язку з похилим віком і станом здоров`я ОСОБА_5 постійно проживав разом із позивачем без реєстрації по АДРЕСА_1 . Позивач постійно проживав разом із батьком  ОСОБА_5 на час відкриття спадщини та не заявляв про відмову від неї, внаслідок чого він вважається таким, що прийняв цю спадщину. Наразі позивач не може оформити право на спадщину, оскільки факт прийняття ним спадщини не підтверджено, а оригінали правовстановлювальних документів на спадкове майно втрачені.
За таких обставин ОСОБА_3 просив суд:
встановити факт спільного проживання його, ОСОБА_3 , разом із батьком ОСОБА_5 на день смерті останнього – ІНФОРМАЦІЯ_1 по АДРЕСА_1 ;
визнати за ним, ОСОБА_3 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на земельну частку (пай) із земель КСП «Корчик» розміром 2,6 умовних кадастрових гектара, на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХМ №0347107 від 29 липня 1997 року;
визнати за ним, ОСОБА_3 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на земельну ділянку – для обслуговування житлового будинку площею 0,25 га, для ведення сільського господарства площею 0,44 га, на території села Корчик, Шепетівського району, Хмельницької області, на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ХМ №000812, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №119.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 9 грудня 2024 року позов задоволено.
Встановлено факт постійного проживання ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнано за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом на земельну частку (пай) із земель КСП «Корчик села Корчик, Шепетівського району, Хмельницької області, розміром 2,6 умовних кадастрових гектара, що належала ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнано за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку – для обслуговування житлового будинку площею 0,25 га, для ведення сільського господарства площею 0,44 га, на території села Корчик, Шепетівського району, Хмельницької області, що належала ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Суд керувався тим, що ОСОБА_3 постійно проживав разом із ОСОБА_5 на час відкриття спадщини та фактично прийняв спадщину після смерті батька. Цей факт підтверджується зібраними доказами та не оспорюється відповідачем. Водночас ОСОБА_3 позбавлений можливості оформити спадщину через втрату оригіналів правовстановлювальних документів на спадкове майно.

Короткий зміст і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 , яка не брала участі у справі, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в позові посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_6 , який є її батьком і сином ОСОБА_5 , постійно проживав разом із останнім на час відкриття спадщини та прийняв її в установленому порядку. Після смерті ОСОБА_6 право на спадщину діда ОСОБА_5 перейшло до неї за правом представлення. Суд першої інстанції не з`ясував коло спадкоємців ОСОБА_5 , не залучив її до участі у справі та неправомірно задовольнив позов до неналежного відповідача.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу  ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, вказавши на його законність та обґрунтованість.
Рада не висловила своєї позиції щодо апеляційної скарги.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Статтею 263 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду не відповідає.
Заслухавши учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити.
Суд першої інстанції не з`ясував обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, неправильно витлумачив норми статті 1268 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) і не врахував приписи статей 13, 48 ЦПК України.
У зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

ОСОБА_5 є батьком ОСОБА_6 та ОСОБА_3 .
ОСОБА_4 є дочкою ОСОБА_6 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, внаслідок чого відкрилася спадщина на земельну частку (пай) із земель КСП «Корчик» розміром 2,6 умовних кадастрових гектара, що належала ОСОБА_5 на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХМ №0347107 від 29 липня 1997 року.
Також до складу спадщини ОСОБА_5 увійшла земельна ділянка загальною площею 0,69 га, з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку – 0,25 га, для ведення сільського господарства – 0,44 га, розташована в селі Корчик, Шепетівського району, Хмельницької області, право власності на яку було посвідчено державним актом на право приватної власності на землю серії ХМ №000812 від 16 червня 1995 року.
Згідно з довідками Ради №3 від 7 січня 2026 року та №01-23/655 від 19 червня 2026 року (а.с. 118, 138) ОСОБА_5 на день смерті проживав по АДРЕСА_2 . Разом із ним за цією адресою був зареєстрований і фактично проживав син ОСОБА_6 .
Згідно з довідкою старости Городнявського старостинського округу №192 від 11 вересня 2024 року (а.с. 11) ОСОБА_5 на день смерті проживав разом із сином ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6 .
Згідно з довідкою Ради №1 від 2 січня 2026 року (а.с. 59) ОСОБА_6 на день смерті проживав по АДРЕСА_2 . Разом із ним за цією адресою була зареєстрована та фактично проживала дочка ОСОБА_4 .
Згідно з довідкою Ради №01-23/33 від 13 січня 2026 року (а.с. 91) ОСОБА_6 як на день смерті батька ОСОБА_5 , так і на день своєї смерті був зареєстрований по АДРЕСА_2 , але фактично проживав по АДРЕСА_3 , у тому ж селі.
Листом приватного нотаріуса Шепетівського районного нотаріального округу Хмельницької області Огородник Л.Ю. від 11 вересня 2024 року №308/01-16 відмовлено ОСОБА_3 в оформленні спадщини після смерті ОСОБА_5 у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини.
Листом Першої Шепетівської державної нотаріальної контори від 7 січня 2026 року б/н/02-14 відмовлено ОСОБА_4 в оформленні спадщини після смерті ОСОБА_6 у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Статтею 2 ЦК України визначено, що учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи.
Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
За змістом частини першою статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
В силу статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України).
Згідно зі статтею 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Із положень статті 1277 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) слідує, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.
У частині першій статті 4 ЦПК України унормовано, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Як передбачено частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.
Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що суб`єктами цивільних відносин можуть бути як фізичні, так і юридичні особи. Ці особи вправі захистити свої порушені, невизнані чи оспорювані права, свободи та інтереси, пред`явивши відповідний позов до суду. Відповідачами за таким позовом є особа та/або держава, які мають безпосередній зв`язок із спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушили, не визнали або оспорили його права, свободи чи інтереси, і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.
Спадщиною є сукупність прав та обов`язків, які в разі смерті фізичної особи (спадкодавця) переходять від нього до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється як за заповітом, так і за законом.
Діти спадкодавця відносяться до спадкоємців першої черги за законом.
Право на спадщину переходить лише до спадкоємців, які прийняли спадщину в установленому порядку. У разі неприйняття спадщини спадкоємцями за заповітом право на спадкування виникає у спадкоємців за законом почергово.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Цивільний процесуальний закон покладає саме на позивача обов`язок визначати відповідача у справі.
Визначення кола відповідачів, предмета та підстав позову є правом позивача, а встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц).
Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 серпня 2019 року у справі №642/6181/16-ц).
Довідки Ради вказують на те, що ОСОБА_6 на час відкриття спадщини після смерті батька ОСОБА_5 постійно проживав разом із останнім, а тому він вважається таким, що прийняв спадщину. Водночас ОСОБА_4 на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_6 також постійно проживала разом із батьком і фактично прийняла спадщину. Ні ОСОБА_6 , ні ОСОБА_4 не заявляли про відмову від спадщини.
ОСОБА_3 пред`явив позов про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права на спадкове майно до Ради, хоча спадщина ОСОБА_5 не є відумерлою. ОСОБА_4 як спадкоємиця ОСОБА_6 має безпосередній зв`язок із спірними матеріальними правовідносинами і має брати участь у справі як відповідачка.
ОСОБА_4 не була залучена до участі у справі в цьому статусі, хоча рішення у справі безпосередньо впливає на її права та обов`язки.
Отже позов ОСОБА_3 не підлягає задоволенню, оскільки його пред`явлено до неналежного відповідача.
Суд першої інстанції помилково не звернув уваги на вказані обставини та безпідставно задовольнив позов ОСОБА_3 .

3. Висновки суду апеляційної інстанції

При вирішенні спору суд першої інстанції не з`ясував усі обставини справи та не застосував правильно норми чинного законодавства, а тому ухвалене ним рішення не може залишатися в силі.
В позові ОСОБА_3  слід відмовити, оскільки цей позов пред`явлено до неналежного відповідача.
Водночас у порядку розподілу судових витрат  ОСОБА_3  повинен відшкодувати  ОСОБА_4 3 633 грн 60 коп. обґрунтовано понесених останньою витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись статтями 141, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.
Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 9 грудня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення.
В позові  ОСОБА_3 відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_3 (місце проживання – АДРЕСА_4 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_1 ) на користь  ОСОБА_4  (місце проживання – АДРЕСА_5 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_2 ) 3 633 гривні 60 копійок судового збору за подання апеляційної скарги.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24 червня 2026 року.

Судді: О.І. Ярмолюк

Л.М. Грох

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції – Цідик А.Ю.  
Доповідач – Ярмолюк О.І.       Категорія 39