П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/27747/25	

Перша інстанція: суддя Юхтенко Л.Р.,
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача–Шляхтицького О.І.,
суддів: Семенюка Г.В., Федусика А.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.03.2026 у справі № 420/27747/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції України про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом у якому просив:
- cтягнути з Державної екологічної інспекції України (Код ЄДРПОУ 37508533; місцезнаходження: 01042, м. Київ, пров. Новопечерський, буд. З, корп. 2) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 29.07.2021 по 18.07.2022 в розмірі 474 015 (чотириста сімдесят чотири тисячі п`ятнадцять) гривень, 23 копійок.
- cтягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної екологічної інспекції України (Код ЄДРПОУ 37508533; місцезнаходження: 01042, м. Київ, пров. Новопечерський, буд. З, корп. 2) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) усі понесені судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 2000 року по 26.04.2004 ОСОБА_1 працював заступником начальника Державної інспекції охорони Чорного моря Міністерства охорони навколишнього природного середовища України та наказом №156-о Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 26.04.2004 його було звільнено за одноразове грубе порушення трудових обов`язків.
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 12.08.2004 у справі №2-4602/2004 наказ Міністерства охорони навколишнього природного середовища України №156-о від 26.04.2004 визнано неправомірним та скасовано, ОСОБА_1 поновлено на роботі на посаді заступника начальника Державної інспекції охорони Чорного моря - заступника Головного державного інспектора охорони навколишнього природного середовища Чорного моря і стягнуто на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 3 192,39 грн. Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на роботі.
Однак, рішення суду в частині поновлення на роботі так і не було протягом тривалого часу виконано, що стало підставою звернення ОСОБА_1 у 2019 році до суду з позовом про стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі працівника за час затримки.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28.07.2021 по справі №420/1364/19 частково задоволено позов ОСОБА_1 до Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, Державної екологічної інспекції України, Міністерства охорони навколишнього природного середовища України, за участю третьої особи Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря: Стягнуто з Міністерства охорони навколишнього природного середовища України середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 13.08.2004 року по 28.07.2021 рік у розмірі 259 329,48 грн. Стягнуто з Міністерства охорони навколишнього природного середовища України моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16.03.2022 по справі №420/1364/19 рішення суду першої інстанції змінено, викладено абзац 2 резолютивної частини у новій редакції: стягнуто з Міністерства охорони навколишнього природного середовища України на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) середню заробітну плату за затримку виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 13.04.2004 року по 28.07.2021 в розмірі 2 912 390,64 грн.
В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 08.12.2022 по справі № 947/27997/22 було замінено Міністерство енергетики України (Міністерство екології та природних ресурсів України) у виконавчому провадженні № 3076282 від 31.08.2004 у справі № 2-4602/2004 на Державну екологічну інспекцію України.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.09.2023р. по справі №420/1364/19 суд ухвалив: Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2022 року про відмову у заміні боржника у виконавчих листах, - скасувати. Ухвалити у справі постанову, якою замінити у виконавчих листах у справі №420/1364/19 боржника Міністерство охорони навколишнього природного середовища України (вул. Урицького, 35, м. Київ, 03035, код ЄДРПОУ 00013735) на його правонаступника Державну екологічну інспекцію України (пров. Новопечерський, будинок 3, корпус 2, м. Київ, 01042, код ЄДРПОУ 37508533).
Попри це, позивач зазначає, що рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді знов не було вчасно виконано.
Лише з 01.01.2024 ОСОБА_1 було поновлено на роботі на виконання рішення суду.
Так, наказом Державної екологічної інспекції України від 27.12.2023р. №124-тр/т “Про призначення ОСОБА_1 ”, на виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 12.08.2004 у справі №2-4602/2004, з урахуванням ухвали Київського районного суду м. Одеси від 08.12.2022 про зміну сторони виконавчого провадження стосовно поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Державної екологічної інспекції охорони Чорного моря, було призначено Якуненкова В.Г. на посаду заступника начальника Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області) - заступника Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Південного округу (Запорізька та Херсонська області) з 01 січня 2024 року.
Наказом Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області) від 27.12.2023 №535-ос було оголошено наказ Державної екологічної інспекції України від 27.12.2023 №124-тр/т.
Позивач вважає, що у зв`язку із затримкою виконання рішення суду про поновлення на посаду, у нього виникло право на отримання середнього заробітку за весь час затримки виконання рішення суду відповідно до ст. 236 КЗпП України.
Щодо розміру середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення ОСОБА_1 на посаді за заявлений в позові період з 29.07.2021 по 18.07.2022р., позивач зазначає, що як встановлено Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16.03.2022р. по справі №420/1364/19, середньоденний заробіток ОСОБА_1 у періоді 13.12.2020-28.07.2021 становить: 1919,09 грн.
Кількість часу днів затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі у періоді з 29.07.2021р. по 18.07.2022р. складає 247 робочих днів.
Середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 29.07.2021р. по 18.07.2022р. складає: 1919,09 грн. (середньоденна заробітна плата позивача) х 247 (кількість робочих днів за період з 29.07.2021р. по 18.07.2022р.) = 474 015,23 грн.
Таким чином, середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 29.07.2021р. по 18.07.2022р. включно, який позивач просить стягнути з Відповідача на користь Позивача складає = 474 015,23 грн.
10 вересня 2025 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник позовні вимоги не визнає та просить відмовити у задоволенні позову, зазначивши, що на виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 12.08.2004 з урахуванням ухвали Київського районного суду м. Одеси від 08.12.2022 Державна екологічна інспекція України виконано, шляхом призначення ОСОБА_1 на посаду заступника начальника Державної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області) (наказ від 27.12.2023 № 124 тр/ т “Про призначення ОСОБА_1 ”),
Представник відповідача зазначає, що Державна екологічна інспекція України не була по жодній із наведених вище справах прямим відповідачем, оскільки ОСОБА_1 не працював в Державній екологічній інспекції України.
Як вбачається із судових рішень, Державна екологічна інспекція України стала боржником лише при заміні з Міністерство енергетики України (Міністерства екології та природних ресурсів України) у справі № 2-4602/04 з 08.12.2022 та з Міністерства охорони навколишнього природнього середовища України у справі № 420/1364/19 з 28.09.2023.
Таким чином, Міністерство енергетики України тривалий час до 08.12.2022 не виконувало рішення щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді, що в свою чергу призвело до вимушеного прогулу позивача.
Відповідний обов`язок щодо виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 12.08.2004 було покладено на Міністерство охорони навколишнього природного середовища України.
Однак, виходячи з наявних в Державній екологічній інспекції України матеріалів справи, рішення від 12.08.2004 не було виконано тодішнім Міністерством охорони навколишнього природного середовища України. Більше того, повноваження щодо поновлення на роботі позивача станом на момент винесення судового рішення (12.08.2004) мало виключно Міністерство навколишнього природного середовища України.
Положення статті 236 КЗпП України встановлюють відповідальність роботодавця у вигляді стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі працівника з метою компенсації йому втрат від неотримання зарплати чи неможливості працевлаштування.
Таким чином, середній заробіток за час вимушеного прогулу покладається на установу, в якій особа працювала перед звільненням.
Оскільки ОСОБА_1 не був співробітником Державної екологічної інспекції України, її територіальних та міжрегіональних територіальних органів Держекоінспекції, Державна екологічна інспекція України не має можливості надати на вимогу Суду довідку щодо розміру заробітної плати ОСОБА_1 за останні два місяці, що передували даті його звільнення, складену відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати".
Як зазначено позивачем, наказом Державної екологічної інспекції України від 27.12.2023 № 124-тр/т “Про призначення ОСОБА_1 ” на виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 12.08.2004, з урахуванням ухвали Київського районного суду м. Одеси від 08.12.2022 про зміну сторони виконавчого провадження стосовно поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Державної інспекції охорони Чорного моря, його призначено на посаду заступника начальника Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області) заступника Головного державного інспектора з охорони навколишнього природнього середовища Південного округу (Запорізька та Херсонська області) з 01 січня 2024 року.
Отже, підстави для звернення позивача до суду виникли у грудні 2023 року.
Фактично до суду позивач звернувся 15.08.2025, тобто пропустив строк звернення встановлений ст. 233 КЗпП України.
До суду 22 вересня 2025 року від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач наполягав на задоволенні позовних вимог.
Своєю чергою, до суду 26 вересня 2025 року від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, відповідно до яких представник просив відмовити у задоволенні позову.

Короткий зміст рішення та мотиви суду першої інстанції.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 18.03.2026 у справі № 420/27747/25 адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнив.
Стягнув з Державної екологічної інспекції України (Код ЄДРПОУ 37508533; місцезнаходження: 01042, м. Київ, пров. Новопечерський, буд. З, корп. 2) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 29.07.2021 року по 18.07.2022 року в розмірі 474 015,23 грн (чотириста сімдесят чотири тисячі п`ятнадцять гривень 23 копійки) з вирахуванням суми належних до сплати податків та зборів.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем було допущено затримка виконання рішення суду в частині поновлення робітника, яке відповідно до рішення Київського районного суду м. Одеси від 12.08.2004 по справі № 2-4602\2004 в частині поновлення позивача на посаді підлягало негайному виконанню, що відповідно до приписів ст. 236 КЗпП України є підставою для виплати середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на посаді.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, представник Державної екологічної інспекції України подав апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.
Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:
- суд першої інстанції безпідставно поклав відповідальність за затримку виконання рішення суду у справі № 420/27747/25 на Державну екологічну інспекцію України за період заявлений у позові 29.07.2021 - 18.07.2022, однак у зазначений період відповідач ще не був боржником у виконавчому провадженні і не мав жодних повноважень виконувати рішення суду;
- суд першої інстанції при прийнятті рішення не врахував, що протягом періоду з 29.07.2021 по 18.07.2022 Державна екологічна інспекція України не мала ні правових, ні організаційних підстав виконувати рішення суду про поновлення ОСОБА_1 — боржником у виконавчому провадженні у цей час залишалося Міністерство енергетики України (Міністерство екології та природних ресурсів України).
- суд першої інстанції, посилаючись на редакцію ст. 233 КЗпП України, яка діяла у спірний період і яка не обмежувала строк звернення до суду, фактично підмінив поняття «строку позовної давності» та «строку звернення до суду» та не врахував, що навіть за відсутності формального строку суд повинен враховувати добросовісність поведінки заявника.
- інші доводи відтворюють зміст відзиву на позовну заяву.

Обставини справи.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено копією паспорта громадянина України серія НОМЕР_2 .
Позивач зазначив, що з 13.10.2000 по 26.04.2004 він працював заступником начальника Державної інспекції охорони Чорного моря Міністерства охорони навколишнього природного середовища України, що підтверджено записами у трудовій книжці НОМЕР_3 .
Наказом №156-о Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 26.04.2004 позивача було звільнено за одноразове грубе порушення трудових обов`язків.
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 12.08.2004 у справі №2-4602/2004 наказ Міністерства охорони навколишнього природного середовища України №156-о від 26.04.2004 визнано неправомірним та скасовано, ОСОБА_1 поновлено на роботі на посаді заступника начальника Державної інспекції охорони Чорного моря - заступника Головного державного інспектора охорони навколишнього природного середовища Чорного моря і стягнуто на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 3 192,39 грн. Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на роботі.
Однак, рішення суду в частині поновлення на роботі не було виконано.
Матеріалами справи підтверджено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28.07.2021р. по справі №420/1364/19 частково задоволено позов ОСОБА_1 до Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, Державної екологічної інспекції України, Міністерства охорони навколишнього природного середовища України, за участю третьої особи Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря та стягнуто з Міністерства охорони навколишнього природного середовища України середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 13.08.2004 по 28.07.2021 у розмірі 259 329,48 грн. Стягнуто з Міністерства охорони навколишнього природного середовища України моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16.03.2022р. по справі №420/1364/19 рішення суду першої інстанції змінено, та викладено абзац 2 резолютивної частини у новій редакції: стягнуто з Міністерства охорони навколишнього природного середовища України на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) середню заробітну плату за затримку виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 13.04.2004 по 28.07.2021 року в розмірі 2 912 390,64 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Також суд встановив, що ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 08.12.2022р. по справі № 947/27997/22 було замінено Міністерство енергетики України (Міністерство екології та природних ресурсів України) у виконавчому провадженні № 3076282 від 31.08.2004 року у справі № 2-4602/2004 на Державну екологічну інспекцію України.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.09.2023р. по справі №420/1364/19 було замінено у виконавчих листах у справі №420/1364/19 боржника Міністерство охорони навколишнього природного середовища України (вул. Урицького, 35, м. Київ, 03035, код ЄДРПОУ 00013735) на його правонаступника Державну екологічну інспекцію України (пров. Новопечерський, будинок 3, корпус 2, м. Київ, 01042, код ЄДРПОУ 37508533).
Матеріалами справи підтверджено, що наказом Державної екологічної інспекції України від 27.12.2023р. №124-тр/т “Про призначення ОСОБА_1 ”, на виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 12.08.2004 у справі №2-4602/2004, з урахуванням ухвали Київського районного суду м. Одеси від 08.12.2022 року про зміну сторони виконавчого провадження стосовно поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Державної екологічної інспекції охорони Чорного моря, заяви ОСОБА_1 від 27.12.2023, призначено ОСОБА_1 на посаду заступника начальника Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області) - заступника Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Південного округу (Запорізька та Херсонська області) з 01 січня 2024 року.
Наказом Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області) від 27.12.2023р. №535-ос було оголошено наказ Державної екологічної інспекції України від 27.12.2023р. №124-тр/т.
Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди захищається законом.
Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.
При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Положеннями ст. 236 КЗпП України встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.
Аналіз зазначених вище норм вказує на те, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення і цей обов`язок полягає у тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення такого працівника на роботі.
При цьому, суд звертає увагу, що норми законодавства України, зокрема КЗпП України не містить застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, якщо працівник не вчинив додаткові дії, що вказують на його бажання поновитися на роботі. 
Матеріалами справи підтверджено, що наказом Державної екологічної інспекції України від 27.12.2023 №124-тр/т “Про призначення ОСОБА_1 ”, на виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 12.08.2004 у справі №2-4602/2004, з урахуванням ухвали Київського районного суду м. Одеси від 08.12.2022 року про зміну сторони виконавчого провадження стосовно поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Державної екологічної інспекції охорони Чорного моря, заяви ОСОБА_1 від 27.12.2023, призначено ОСОБА_1 на посаду заступника начальника Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області) - заступника Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Південного округу (Запорізька та Херсонська області) з 01 січня 2024 року.
Таким чином, суд встановив, що відповідачем було допущено затримка виконання рішення суду в частині поновлення робітника, яке відповідно до рішення Київського районного суду м. Одеси від 12.08.2004 року по справі № 2-4602\2004 в частині поновлення позивача на посаді підлягало негайному виконанню, що відповідно до приписів ст. 236 КЗпП України є підставою для виплати середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на посаді.
Посилання відповідача на те, що як вбачається із судових рішень, Державна екологічна інспекція України стала боржником лише при заміні з Міністерство енергетики України (Міністерства екології та природних ресурсів України) у справі № 2-4602/04 з 08.12.2022 та з Міністерства охорони навколишнього природнього середовища України у справі № 420/1364/19 з 28.09.2023, і відповідний обов`язок щодо виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 12.08.2004 по справі № 947/27997/22 було покладено на Міністерство охорони навколишнього природного середовища України, відхиляються судом, оскільки, як встановлено судом ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 08.12.2022р. по справі № 947/27997/22 було замінено Міністерство енергетики України (Міністерство екології та природних ресурсів України) у виконавчому провадженні № 3076282 від 31.08.2004 у справі № 2-4602/2004 на Державну екологічну інспекцію України.
В ухвалі від 12.08.2004 по справі № 947/27997/22 зазначено, що “враховуючи завдання і функції, якими наділена Держекоінспекція, а також враховуючи відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідно до яких Держекоінспекція є правонаступником Міністерства охорони навколишнього природного середовища України, належною стороною виконавчого провадження № 3076282 від 31.08.2004 є саме Держекоінспекція”.
Відповідно до абзацу першого частини п`ятої статті 15 Закону № 1404-VIII у разі вибуття однієї зі сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Відповідно до статті 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
Згідно з частиною першою статті 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина четверта статті 379 КАС України).
Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи до іншої. Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане із переходом матеріальних прав між такими особами. Заміна сторони правонаступником відбувається, як правило, у випадках зміни суб`єкта права або обов`язку у правовідношенні, коли новий суб`єкт права (позивач, відповідач або третя особа) повністю або частково приймає на себе права чи обов`язки попередника.
Відтак, процесуальне правонаступництво, передбачене статтею 52 КАС України, є переходом процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.
Отже, факт правонаступництва встановлений та підтверджений у судовому порядку рішенням Київського районного суду м. Одеси від 08.12.2022р. по справі № 947/27997/22, що набрало законної сили.
Що стосується визначення розміру середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення ОСОБА_1 на посаді, суд першої інстанції взяв до уваги твердження позивача, що як встановлено Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16.03.2022 по справі №420/1364/19, середньоденний заробіток ОСОБА_1 у періоді 13.12.2020 - 28.07.2021 становить: 1919,09 грн.
Так, кількість часу днів затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі у періоді з 29.07.2021 по 18.07.2022 складає 247 робочих днів.
Отже, середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 29.07.2021 по 18.07.2022 складає: 1919,09 грн. (середньоденна заробітна плата позивача) х 247 (кількість робочих днів за період з 29.07.2021 по 18.07.2022) = 474 015,23 грн.
Колегія суддів критично ставиться до доводів апелянта про неправомірність застосованого показника середньоденного заробітку у розмірі 1919,09 грн з огляду на таке.
Матеріалами справи встановлено, що ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 20.08.2025 про відкриття провадження у справі, зокрема, зобов`язано відповідача протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, надати суду докази виконання рішення суду про поновлення позивача на роботі, довідку про середній заробіток позивача за останні два місяці перед звільненням та запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, надати суду відзив на позовну заяву і всі докази, якими можуть бути підтверджені заперечення проти позову та надіслати копію відзиву та доданих до нього документів позивачу.
Проте, на виконання вказаної ухвали витребувані докази, а саме довідку про середній заробіток позивача за останні два місяці перед звільненням, відповідачем не були надані.
Разом з тим, апеляційний суд зауважує, що відповідач не надав жодного альтернативного розрахунку середньоденного заробітку із застосуванням показника середньоденного заробітку відмінного від показника у розмірі 1919,09 грн.
На переконання колегії суддів доцільно зауважити, що згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Згідно ч. 3 ст. 79 КАС України, відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.
Таким чином, на переконання колегії суддів, оскільки з боку відповідача не надано довідки про середньоденний заробіток позивача перед звільненням, тому суд першої інстанції доцільно взяв до уваги доводи позивача щодо визначення розміру середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення ОСОБА_1 на посаді за період з 29.07.2021 по 18.07.2022.
За таких обставин, відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, суд першої інстанції правомірно поклав тягар несприятливих наслідків ненадання доказів на сторону, яка мала процесуальний обов`язок їх надати.
Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги.

Враховуючи доводи позивача зазначені у заяві про поновлення строку на звернення до суду, колегія суддів вважає, що наведені позивачем причини пропуску строку звернення до суду є поважними, тому відхиляє посилання апелянта про наявність підстав для залишення позову без розгляду у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом.
Відтак, означені доводи скаржника не знайшли своє підтвердження в ході апеляційного перегляду.
Викладені в цій постанові мотиви та аргументи дають відповідь на всі суттєві доводи апеляційної скарги. 
Інші доводи апеляційної скарги, яким надано оцінку в мотивувальній частині постанови, встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Апеляційний суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (див. п.п. 29 - 30 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), заява № 18390/91, від 09.12.1994.
При цьому, право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (див. пункт 30 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), заява № 49684/99, від 27.09.2001.
З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.
Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, –
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції України – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.03.2026 у справі № 420/27747/25 – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач 		О.І. Шляхтицький	
Судді	  	А.Г. Федусик   Г.В. Семенюк