Справа № 751/470/26 	Головуючий у 1 інстанції Маслюк Н. В. 	
Провадження № 33/4823/506/26 	  	
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП  	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2026 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд у складі головуючого судді Сиволапа Д.С., за участю захисника – Рудницької А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Рудницької А.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22 квітня 2026 року, 

ВСТАНОВИВ :
Цією постановою:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , 
притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП за протоколом серії ЕПР1 №562071 та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 665,60 грн. судового збору.
Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП за протоколом серії ЕПР1 №562089 закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Місцевим судом встановлено, що 08 січня 2026 року о 16 год. 41 хв. у м. Чернігові на вул. Козацька, 58, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Honda CR-V» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з ротової порожнини, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою приладу алкотестер Drager, ARMF-0271 та в медичному закладі у лікаря-нарколога відмовився, чим порушив ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.
Крім того, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 562089 слідує, що 08.01.2026 о 16 год. 41 хв. в м. Чернігові на вул. Козацька, 58, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Honda CR-V» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість. Від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі ЧОПНЛ у лікаря-нарколога відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Адміністративні справи №751/470/26 та №751/471/23 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 – об`єднано в одне провадження з наданням справі номеру №751/470/26, провадження №3/751/456/26. Їх розгляд здійснено місцевим судом одночасно. 
Не погодившись із рішенням суду, захисник Рудницька А.В. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила постанову місцевого суду в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП (за протоколом) скасувати як незаконну та прийняти нову, якою закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу даного правопорушення. 
В обґрунтування скарги посилається, на порушення процедури огляду, оскільки після повідомлення працівниками поліції про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 пояснив, що має серцево-судинне захворювання, а тому ознаки, як тремтіння пальців рук та зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, за твердженням захисника, є проявами наявного у її підзахисному захворювання.
Після того, як ОСОБА_1 все ж погодився пройти огляд на стан сп`яніння, йому у цьому було відмовлено з мотивів того, що протокол про адміністративне правопорушення вже був складений. Звертає увагу на те, що фактичної відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння під час оформлення адміністративних матеріалів не було. Також захисник критично поставилася до долучених до матеріалів справи акта огляду, який складений з грубим порушення форми документа, так само вказала, що направлення на огляд містить недостовірні дані щодо доставки особи до закладу, оскільки ОСОБА_1 туди не доставлявся. Вказує, на упередженість працівників поліції та бажання притягнути водія до відповідальності «за будь-яку ціну» підтверджується залученням іншого екіпажу, який під час складання протоколу за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, почав вимагати проходити огляд вже на стан наркотичного сп`яніння. 
У засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, його інтереси представлені захисником Рудницькою А.В., яка вважала можливим проведення судового засідання без участі особи, яка притягується до відповідальності, що узгоджується з положеннями ч.6 ст. 294 КУпАП. 
Заслухавши позицію захисника, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, наголошуючи на відсутності в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого адміністративного правопорушення; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу у межах апеляційної скарги.
Постанова в частині закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП за протоколом серії ЕПР1 №562089, в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому висновок місцевого суду в цій частині апеляційним судом не перевіряється.
Апелянт не погоджується з постановою суду в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП (за протоколом серії ЕПР1 №562071) та просить закрити провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною 3 статті 266 КУпАП визначено, що уразі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Згідно п.6 Розділу І та п.6 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 №1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я.
Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. 
Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №562071 від 08.01.2026, водій ОСОБА_1 , 08 січня 2026 року о 16 год. 41 хв. у м. Чернігові на вул. Козацька, 58, керував транспортним засобом «Honda CR-V» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з ротової порожнини, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою приладу алкотестер Drager, ARMF-0271 та в медичному закладі у лікаря-нарколога відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.3).
Отже, даний протокол є документом, що фактично містить твердження компетентного державного органу про вчинення особою адміністративного правопорушення та одночасно є одним з джерел доказів, у силу положень ст. 251 КУпАП.
У судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_3 , інспектор 1 взводу 4 роти 1 батальйону УПП в Чернігівській області, пояснив, що було зупинено автомобіль марки «Honda CR-V» н.з. НОМЕР_1 , який рухався у темну пору доби без ближнього світла фар. Під час спілкування з водієм, були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук та різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Зазначив, що водієві було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», від чого водій відмовився. Після цього йому було роз`яснено правові наслідки такої відмови та запропоновано пройти огляд у медичному закладі, однак і від цього водій відмовився, у зв`язку з чим було складено протокол про адміністративне правопорушення. Після чого, водія відсторонено від керування транспортним засобом. Чи здійснював водій рух транспортним засобом після зупинки йому невідомо, оскільки він залишив місце події. Вказав, що акт огляду складається у будь-якому випадку, навіть якщо фактично огляд не проводився. Направлення до медичного закладу на руки водієві не видається. Час, зазначений у протоколі, є часом його технічного оформлення (друкування). Зазначив, що на місці події спочатку було два працівники поліції, згодом прибув ще один екіпаж разом із безпосереднім керівником, у зв`язку з чим загальна кількість працівників становила чотири особи. Ознак наркотичного сп`яніння у водія не вбачав.
З переглянутого апеляційним судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що працівники поліції зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 за порушення Правил дорожнього руху. При спілкуванні з водієм поліцейські виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук та різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя. На неодноразову пропозицію пройти огляд за допомогою приладу Драгер або з закладі охорони здоров`я, ОСОБА_1 відмовлявся. Працівником поліції було роз`яснено водію права та наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. Після цього поліцейський склав адміністративний матеріал щодо ОСОБА_1 , ознайомив останнього з його змістом. Водія було відсторонено від керування транспортним засобом. Більш того, ОСОБА_1 намагався домовитись з працівниками поліції не оформляти на нього адміністративні матеріали, що також свідчить про спробу останнім уникнути відповідальності за скоєне.
Апеляційним судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, визначеного «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». 
До того ж, будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та оформлення протоколу щодо нього, ОСОБА_1 не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його прав під час огляду на стан сп`яніння та складання протоколу до компетентних органів не зверталася і матеріали справи таких не містять.
Доводи сторони захисту про те, що факт майже одночасного виявлення різними екіпажами патрульної поліції у ОСОБА_1 ознак, як алкогольного, так і наркотичного сп`яніння, свідчить про бажання притягнути останнього до відповідальності за «будь-яку ціну», суд вважає неспроможними.
Так, особа одночасно може перебувати в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, внаслідок послідовного вживання певних речовин та мати характерні ознаки обох станів, які не є взаємовиключними.
Разом з тим, місцевий суд надав належну оцінку матеріалам справи та доводам сторони захисту, допитав поліцейських та дійшов висновку про відсутність у водія ОСОБА_1 ознак саме наркотичного сп`яніння та безпідставність подальшої вимоги поліцейських пройти огляд на відповідний стан. 
В зв`язку цим провадження у справі за протоколом серії ЕПР1 № 562089 було закрито на підставі п.1. ч.1 ст. 247 КУпАП. 
Однак, виходячи з матеріалів справи, зокрема даних протоколу, пояснень поліцейських, відеозапису портативного нагрудного реєстратора на якому поміж зовнішнього стану водія зафіксовані його пояснення про вживання алкоголю напередодні, місцевий суд дійшов слушного висновку про наявність у водія ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння та обґрунтованість вимоги поліцейських до водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в найближчому закладі охорони здоров`я, які водієм були проігноровані.
При цьому апеляційний суд не погоджується з доводами захисника про те, що виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, а саме тремтіння пальців рук та різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, були виключно проявами серцево-судинного захворювання, про наявність якого водій повідомляв працівників поліції.
На підтвердження зазначених обставин стороною захисту надано консультативні висновки ПП «Тесла», датовані 18.02.2026, тобто складені більш ніж через місяць після події, яка мала місце 08.01.2026. Вказані документи самі по собі не підтверджують стан здоров`я ОСОБА_1 саме на момент виявлення у нього працівниками поліції ознак алкогольного сп`яніння та не спростовують факту наявності таких ознак під час зупинки транспортного засобу. При цьому, працівниками поліції у ОСОБА_1 було виявлено не лише тремтіння пальців рук та зміну забарвлення шкірного покриву обличчя, а й запах алкоголю з порожнини рота, що за своїм характером не може бути проявом серцево-судинного захворювання.
Відтак, доводи сторони захисту у цій частині необґрунтованими та такими, що не спростовують наявності у водія ознак алкогольного сп`яніння, які стали підставою для пропозиції пройти відповідний огляд.
Доводи захисника щодо визнання недопустимими (неналежними) доказами акта огляду на стан алкогольного сп`яніння від 08.01.2026 та направлення на медичний огляд від 08.01.2026 у зв`язку з нібито внесенням до них завідомо недостовірних відомостей щодо доставки особи до закладу охорони здоров`я не заслуговують на увагу, з огляду на таке. 
Відповідно до ст. 251, 252 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, а також винність особи, і такі дані підлягають оцінці судом у їх сукупності.
З матеріалів справи, зокрема з відеозаписів, показань поліцейського, убачається, що ОСОБА_1 неодноразово пропонувалося пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я, проте він від проходження такого огляду відмовився.
Твердження апелянта про те, що в акті огляду та направленні на медичний огляд містяться недостовірні відомості щодо факту доставки особи до закладу охорони здоров`я, самі по собі не свідчать про недопустимість зазначених документів як доказів, оскільки такі документи відображають процесуальне оформлення події та фіксацію дій працівників поліції, а не є єдиним джерелом встановлення факту відмови від огляду.
Крім того, саме відмова від проходження огляду водія є процесуально визначальним фактом у цій справі, адже адміністративна відповідальність, встановлена ч.1 ст. 130 КУпАП, що настає в цьому випадку, саме за відмову водія у проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння, що знайшло своє підтвердження у не спростованих відомостях протоколу про адміністративне правопорушення, доданих до нього доказах та інших відомостях, наявних у матеріалах справи. При цьому, відмова від проведення огляду може надаватись водієм у вербальній або не вербальній формах, а також шляхом вчинення дій, які надають об`єктивних підстав сторонньому спостерігачу сприймати дії особи, як відмову від проведення огляду.
Відповідно до ПДР водій транспортного засобу повинен не просто погодитись на проведення огляду на стан сп`яніння до складання протоколу про адміністративне правопорушення, а своєю поведінкою забезпечити реальну можливість проведення такого огляду.
Доводи захисту про те, що ОСОБА_1 через деякий час після зупинки висловив згоду на проходження огляду на стані сп`яніння, яка безпідставна проігнорована поліцейськими, суд вважає такими, що не спростовують складу правопорушення в його діях. Так, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 в категоричній формі неодноразово висловлював відмову від проходження будь-якого огляду на стан сп`яніння на пропозицію поліцейських, навіть після роз`яснення йому відповідних наслідків, тобто вчинив закінчене адміністративне правопорушення. 
Вже після того як поліцейські розпочали процедуру складання адміністративного матеріалу та роз`яснили ОСОБА_1 процесуальні права, він почав цікавитись «як простіше вчинити» та неодноразово пропонував просто поїхати з місця. 
Таку поведінку вочевидь не можна вважати згодою на проходження огляду, особливо на стадії коли відбувалась процедура оформлення адміністративного матеріалу після неодноразової відмови водія пройти огляд на стан сп`яніння. 
Посилання апелянта, на те що у працівників поліції було упереджене ставлення до ОСОБА_1 , спростовуються відеозаписами, долученими до матеріалів справи, з яких вбачається, що всі дії працівників поліції відповідали вимогам Закону України «Про Національну поліцію», жодного упередженого ставлення до особи, яка притягується до адміністративної відповідальності не вбачається.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази, які б не були предметом дослідження в суді першої інстанції, або порушень судом вимог матеріального або процесуального закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.
Відтак, доводи апелянта про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, є необґрунтованими та не заслуговують на увагу. Таку позицію сторони захисту слід розцінювати, як намагання ОСОБА_4 уникнути встановленої законом відповідальності за скоєне.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він, керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, з чим погоджується й апеляційний суд.
Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст. 33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності. 
Відтак, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.
Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Рудницької А.В. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22 квітня 2026 року щодо ОСОБА_1 - без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя	Д. С. Сиволап