ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2026 року	м. Львів	Справа № 300/307/26 пров. № А/857/15902/26	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді: Носа С.П.,
суддів: Кухтея Р.В., Шевчук С.М.,
за участю секретаря судового засідання: Порцін В. Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Івано-Франківського відділу Державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління міністерства юстиції України на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2026 року у справі № 300/307/26 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківського відділу Державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління міністерства юстиції України про визнання дій протиправними,

суддя(і) у І інстанції Панікар І.В., 
час ухвалення рішення 10:43 год.,
місце ухвалення рішення м. Івано-Франківськ, 
дата складення повного тексту рішення не зазначено, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Івано-Франківського відділу Державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління міністерства юстиції України, за змістом якого просив суд: 
- визнати дії державного виконавця щодо продажу 1/20 частини квартири за адресою АДРЕСА_1 протиправними;
- зупинити дії щодо передачі на торги частини квартири за адресою АДРЕСА_1 ;
- заборонити реалізацію зазначеного майна в межах виконавчого провадження №72838258;
- прийняти ухвалу щодо заборони здійснення Державною виконавчою службою будь яких дій щодо реалізації зазначеного майна до набрання рішенням суду законної сили.
На обґрунтування позовної заяви зазначено, що позивач є боржником у виконавчому провадженні № 72838258 відкритому на підставі вимоги ГУ ДПС в Івано-Франківській області за № Ф-12083-0919У від 17.7.2023. В ході здійснення виконавчих дій посадовими особами відповідача проведена оцінка вартості 1/20 частини майна позивача – квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1 з метою передачі на реалізацію частики даної квартири. Оскільки, вказані дії відповідача перешкоджають реалізації позивачем права вільного володіння та розпорядження своєю власності, несуть загрозу вибуття такої з його володіння позивач був змушений звернутись до суду за захистом своїх прав.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.01.2026 позовну заяву ОСОБА_1 в частині позовних вимог як таких, що стосуються питань забезпечення позову, а саме: зупинення дій щодо передачі на торги частини квартири за адресою АДРЕСА_1 ; заборони реалізації зазначеного майна в межах виконавчого провадження № 72838258; прийняття ухвали щодо заборони здійснення Державною виконавчою службою будь яких дій щодо реалізації зазначеного майна до набрання рішенням суду законної сили – повернуто заявнику без розгляду.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2026 року позов задоволено.
Визнано протиправною та скасовано постанову старшого державного виконавця Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 21.09.2023 у ВП № 72838258 про відкриття виконавчого провадження.
Приймаючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що перелік виконавчих документів, на підставі яких відкривається виконавче провадження, визначений статтею 3 Закону України № 1404-VIII “Про виконавче провадження” є вичерпним, водночас, податкова вимога не віднесена законодавцем до переліку виконавчих документів.
Таким чином, за відсутності судового рішення або іншого документа, прямо визначеного законом як виконавчий, податкова вимога сама по собі не може вважатися належною та достатньою правовою підставою для відкриття виконавчого провадження органом державної виконавчої служби.
За таких обставин постанова старшого державного виконавця від 21.09.2023 у ВП №72838258 про відкриття виконавчого провадження прийнята без належної правової підстави, що свідчить про її протиправність.
Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що згідно ст.25 закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня отримання вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з податковим органом шляхом оскарження в адміністративному чи судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня отримання узгодженої вимоги, податковий орган надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби узгоджену вимогу про сплату недоїмки в електронній формі. 
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу відповідача у якому висловлено прохання апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.
Учасники справи явки уповноважених представників в судове засідання не забезпечили, хоча були належно повідомлені про дату, місце і час судового засідання.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а оскаржуване рішення скасувати з таких підстав. 
Судом встановлено, що Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області сформовано податкову вимогу на ім`я позивача за № Ф-12083-0919У від 17.07.2023 про сплату боргу (недоїмки) в розмірі 886 682,47 грн., яку в подальшому направлено для примусового виконання до органу ДВС України (а.с.106).
21.09.2023 старшим державним виконавцем Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 72838258 з примусового виконання податкової вимоги за № Ф-12083-0919У від 17.07.2023 (зворотна сторона а.с.106-107).
21.09.2023 старшим державним виконавцем Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області в межах виконавчого провадження №72838258 винесено постанову про стягнення виконавчого збору, якою постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави виконавчий збір в сумі 88668,24 грн (а.с.104).
21.09.2023 старшим державним виконавцем Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області в межах виконавчого провадження №72838258 винесено постанови про арешт коштів ОСОБА_1 (а.с.98-99).
Окрім того, державним виконавцем подавились запити до державних органів та банківських установ для визначення майнового стану боржника. Згідно відповідей МВС за боржником не зареєстрований транспортний засіб. Залишок коштів на рахунках відсутній.
25.10.2023 старшим державним виконавцем Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області в межах виконавчого провадження №72838258 винесено постанову про визначення поточного рахунку фізичної особи – боржника у банку для здійснення видаткових операцій (а.с.100).
18.06.2025 старшим державним виконавцем Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області в межах виконавчого провадження №72838258 складено постанову про опис та арешт майна боржника, а саме: 1/20 частки квартири, 2-кімнатної, об`єкт житлової нерухомості, заг.пл. 71,1 кв.м., житл.пл. 47,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , РНОНМ НОМЕР_1 (а.с.101-102).
Згідно довідки Управління реєстраційних процедур Івано-Франківської міської ради Відділу з питань реєстрації місця проживання, зняття з реєстрації місця проживання та ведення реєстру територіальної громади м. Івано-Франківська від 30.07.2025 № 1123/64.3-1120 за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 
01.10.2025 старшим державним виконавцем Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області в межах виконавчого провадження №72838258 винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності – суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні для визначення вартості 1/20 частки квартири, 2-кімнатної, об`єкт житлової нерухомості, заг.пл. 71,1 кв.м., житл.пл. 47,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 . 
В подальшому, 05.12.2025 сформовано звіт про оцінку майна, а саме: 1/20 частки квартири, 2-кімнатної, об`єкт житлової нерухомості, заг.пл. 71,1 кв.м., житл.пл. 47,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.110-128).
19.12.2025 боржнику надіслано повідомлення про вартість оцінки майна (а.с.129).
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі – Закон № 1404-VIII).
Статтею 1 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до частини 1 статті 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Положеннями статті 18 Закону № 1404-VIII передбачено, обов`язки і права виконавців, обов`язковість вимог виконавців.
Так, згідно статті 18 ЗУ “Про виконавче провадження” виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що знаходяться на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, на електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.
Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини 2 статті 18 Закону № 1404-VIII).
На виконання положень статті 26 Закону № 1404-VІІІ виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону:
1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення;
2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді;
3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом;
4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом;
5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.
Згідно до частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів:
1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України;
1-1) судові накази;
2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом;
3) виконавчих написів нотаріусів;
3-1) спеціальної виписки з Реєстру аграрних нот, що генерується за допомогою програмно-технічних засобів Реєстру аграрних нот виключно для звернення стягнення за аграрною нотою;
4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій;
5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди;
6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом;
7) рішень інших державних органів, рішень (актів) Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами;
8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України;
9) рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень;
10) рішень Органу суспільного нагляду за аудиторською діяльністю або Аудиторської палати України, які законом визнані виконавчими документами;
11) рішень Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення про застосування заходів реагування у вигляді штрафу.
Відповідно до частини п`ятої статті 26 Закону № 1404 виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області сформовано податкову вимогу за № Ф-12083-0919У від 17.07.2023 про сплату єдиного внеску в розмірі 886 682,47 грн. (а.с.106).
На підставі коментованої вимоги, 21.09.2023 старшим державним виконавцем Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №72838258 (зворотна сторона а.с.106-107).
Відповідно до пунктів 37.1, 37.2 статті 37 Податкового кодексу України, підстави для виникнення, зміни і припинення податкового обов`язку, порядок і умови його виконання встановлюються цим Кодексом або законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника податку з моменту настання обставин, з якими цей Кодекс та закони з питань митної справи пов`язує сплату ним податку.
Статтею 36 Податкового кодексу України встановлено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Згідно з статтею 38 Податкового кодексу України, виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Відповідно до пункту 15.1 статті 15 Податкового кодексу України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
Пунктом 38.2 статті 38 Податкового кодексу України передбачено, що сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.
У відповідності до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Згідно пункту 59.5 даної статті Податкового кодексу України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Згідно підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом утворюють податковий борг.
Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.
Згідно ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст.25 вказаного Закону, рішення, прийняті податковими органами та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.
У разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.
Податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску.
Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.
Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.
У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня отримання вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з податковим органом шляхом оскарження в адміністративному чи судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня отримання узгодженої вимоги, податковий орган надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби узгоджену вимогу про сплату недоїмки в електронній формі.
Вимога податкового органу про сплату недоїмки або рішення суду щодо стягнення суми недоїмки виконується державною виконавчою службою в порядку, встановленому законом.
Таким чином, вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом, який у разі несплати протягом десяти календарних днів з дня отримання вимоги сум недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, у випадку неузгодження вимоги з податковим органом, надсилається податковим органом до підрозділу державної виконавчої служби в електронній формі. 
За таких обставин постанова старшого державного виконавця Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області від 21.09.2023 у ВП № 72838258 про відкриття виконавчого провадження прийнята на підставі податкової вимоги № Ф-12083-0919У від 17.07.2023 про сплату боргу (недоїмки) в розмірі 886 682,47 грн.
Надсилаючи вимогу про сплату недоїмки до органу виконавчої служби, податковий орган діяв з дотриманням вимог ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а тому такі дії податкового органу є правомірними.
Таким чином, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для винесення постанови від 21.09.2023 у ВП № 72838258 про відкриття виконавчого провадження необгрунтований.
Зважаючи на викладене, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись статтями 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Івано-Франківського відділу Державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління міністерства юстиції України задовольнити.
Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2026 року у справі № 300/307/26 скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Івано-Франківського відділу Державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління міністерства юстиції України про визнання дій протиправними – відмовити. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя	 	С. П. Нос 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	С. М. Шевчук 	
Повне судове рішення складено 19.06.2026