РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

03 червня 2026 року 	м. Рівне	№460/5408/26	

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом
 	ОСОБА_1 	
до	Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 	
 	про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинення певних дій, -	

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування відмови ІНФОРМАЦІЯ_1 №1/3/1171 від 02.02.2026 року на заяву ОСОБА_1 від 20.01.2026 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 2 Постанови КМУ від 28.02.2022 №168, у зв`язку із смертю батька - військовослужбовця ОСОБА_2 , через отриману травму під час захисту Батьківщини; зобов`язання уповноважених осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 передати до Комісії Міністерства оборони України документи ОСОБА_1 , щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 2 Постанови КМУ від 28.02.2022 №168, у зв`язку із смертю батька - військовослужбовця ОСОБА_2 , через отриману травму під час захисту Батьківщини; зобов`язання Комісії Міністерства оборони України розглянути документи ОСОБА_1 щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої п.2 Постанови КМУ від 28.02.2022 №168, у зв`язку із смертю батька - військовослужбовця ОСОБА_2 , через отриману травму під час захисту Батьківщини та постановити рішення з урахуванням висновків суду.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що є дочкою загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 , смерть якого пов`язана із захистом Батьківщини. 20.07.2026 позивач звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022. Однак листом №1/3/1171 від 02.02.2026 їй відмовлено у призначенні та виплаті допомоги з підстав того, що вона не є неповнолітньою дитиною загиблого та не перебувала на його утриманні. Вважаючи таку відмову протиправною та такою, що порушує її права, позивач звернулась до суду з даним позовом.
Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду відкрито спрощене провадження в даній адміністративній справі без повідомлення учасників справи.
Відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_3 , проти задоволення позову заперечив та зазначив, що листом ІНФОРМАЦІЯ_2 №1/3/1171 від 02.02.2026 ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, оскільки з поданих позивачем документів встановлено, що вона не є неповнолітньою дитиною загиблого військовослужбовця та не перебувала на його утриманні, у зв`язку з чим, на думку відповідача, відсутні правові підстави для призначення та виплати їй відповідної допомоги.
Позивач надала до суду відповідь на відзив, згідно змісту якої, просила позовні вимоги задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.
Відповідач, Міністерство оборони України, правом надати відзив на позовну заяву не скористався.
Поряд із тим, згідно з ч.2 ст. 175 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Суд зазначає, що відповідно до положень ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Отже, враховуючи вищевикладене, дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в матеріалах справи доказами.
Розглянувши позовну заяву та відзив на неї, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є рідною дочкою загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 13.11.2001.
Згідно з витягом із протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії №2983 від 28.08.2024 молодший сержант ОСОБА_2 отримав вибухову травму та ушкодження внаслідок дій, передбачених законом, і воєнних операцій, які призвели до його смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 . Зазначені обставини також підтверджуються свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 25.03.2024 Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, лікарським свідоцтвом про смерть від 21.03.2024 №12-19-289-Чт/24, а також витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 04.04.2024 №95 (по стройовій частині), відповідно до якого травма та причина смерті ОСОБА_2 пов`язані із захистом Батьківщини.
Матеріалами справи також підтверджується, що 20.07.2026 ОСОБА_1 звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про призначення та виплату їй як дочці загиблого військовослужбовця одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Проте, як вбачається з матеріалів справи, листом ІНФОРМАЦІЯ_2 №1/3/1171 від 02.02.2026, отриманим позивачем 09.02.2026, ОСОБА_1 повідомлено про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги. Підставою для відмови зазначено те, що з поданих до заяви документів встановлено, що позивач не є неповнолітньою дитиною загиблого військовослужбовця та не перебувала на його утриманні.
Вказаним обумовлена потреба позивача у судовому захисті.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 41 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”.
Правилами ст.1 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з ч.1 ст.16 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.
Положеннями ст.16-1 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) унормовано, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).
Відповідно до ч. 3 ст. 16-2 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України.
Вимогами ч. 9 ст.16-3 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” закріплено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.
Згідно з п. 12, 13 Прядку №975 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) призначення і виплата одноразової грошової допомоги військово-службовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).
Керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 10 та 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію", статті 9-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та абзаців другого - восьмого пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 28 червня 2023 р. № 3161-IX "Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань, пов`язаних із проходженням військової служби під час дії воєнного стану" Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 168 від 28.02.2022 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” (далі Постанова № 168).
Відповідно до абзацу першого та другого п. 2 Постанови № 168 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, крім громадян російської федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.
Таким чином, відповідно до законодавства, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, з питань призначення і виплати одноразової грошової допомоги встановлено, що порядок і умови виплати одноразової грошової допомоги, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
Відповідно до Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, пункту 2-1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, наказом Міністерства оборони України від 25 січня 2023 року № 45, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 січня 2023 р. за № 176/39232, затверджено Порядок і умови призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану (далі по тексту Порядок № 45).
Розділом І Порядку № 45 визначено наступне.
1.1. Цей Порядок і умови визначають завдання органів військового управління, військових частин, установ, військових навчальних закладів щодо оформлення документів для призначення та виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, алгоритм її призначення та виплати, перелік необхідних документів.
1.2. ОГД призначається та виплачується у разі загибелі військовослужбовця Збройних Сил України (далі - військовослужбовець) під час дії воєнного стану, а також смерті осіб, які померли внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого на військовій службі в Збройних Силах України у період дії воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва) (далі - під час захисту Батьківщини).
1.3. Сім`ям загиблих військовослужбовців відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” виплачується ОГД, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.
Таким чином, Міноборони на виконання п.2 та п. 2-1 Постанови №168 визначило порядок виплати одноразової грошової допомоги.
Пунктом 3 ст. 16-2 Закону № 2011-XII встановлено, що розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України.
В свою чергу, відповідно до абзацу другого п. 2 Постанови № 168 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.
Відповідно до абзацу першого пункту 2 Постанови №168, сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.
Згідно з ч. 1 ст. 16-1 Закону №2011-XII (у редакції, чинній на день виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги), у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого).
В подальшому Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги” № 3515-IX від 09.12.2023 статтю 16-1 викладено в такій редакції: "Стаття 16-1. Особи, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги 1. У випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті.
2. За наявності особистого розпорядження право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, на користь яких складено таке особисте розпорядження, у розмірі частки, визначеної в такому розпорядженні у відсотках.
Незалежно від змісту особистого розпорядження право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки загиблої (померлої) особи у розмірі 50 відсотків частки, яка належала б кожному з них у разі призначення і виплати одноразової грошової допомоги за відсутності особистого розпорядження.
3. У разі відсутності особистого розпорядження або за наявності неохопленої особистим розпорядженням частки розміру одноразової грошової допомоги право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги (її частки) мають особи, визначені у пункті 4 цієї статті, у рівних частках. 4. До членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать: діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець); батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Так, до змін внесених Законом №2489-ІХ від 29.07.2022 статтею 16-1 Закону №2011-ХІІ було встановлено наступне:
"1. У випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.
2.Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"".
Законом № 2489-ІХ від 29.07.2022 текст статті 16-1 Закону № 2011-XII викладено в такій редакції:
"1. У випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення)".
Законом України № 3515-ІХ від 09.12.2023, який набрав чинності 29.03.2024, текст статті 16-1 Закону № 2011- ХІІ знову змінено та викладено в такій редакції:
"1. У випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті.
2. За наявності особистого розпорядження право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, на користь яких складено таке особисте розпорядження, у розмірі частки, визначеної в такому розпорядженні у відсотках.
Незалежно від змісту особистого розпорядження право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки загиблої (померлої) особи у розмірі 50 відсотків частки, яка належала б кожному з них у разі призначення і виплати одноразової грошової допомоги за відсутності особистого розпорядження.
3.У разі відсутності особистого розпорядження або за наявності неохопленої особистим розпорядженням частки розміру одноразової грошової допомоги право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги (її частки) мають особи, визначені у пункті 4 цієї статті, у рівних частках.
4.До членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать: діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець); батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Таким чином, змінами, що внесені Законом України № 3515-ІХ від 09.12.2023 до ст.16-1 Закону №2011-ХІІ дітей, незалежно від умови досягнення чи недосягнення ними повноліття, включено до складу членів сімей загиблих (померлих) осіб, які (члени сім`ї) мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги.
Прийняттям Закону України від 09.12.2023 № 3515-ІХ законодавцем для визначення категорій членів сім`ї було застосовано критерій наявності факту родинних відносин без вікового обмеження (як це було у попередній редакції).
Родинні відносини між фізичними особами є фактами, які мають юридичне значення.
Термін "діти" у законодавстві України вживається у двох розуміннях: діти за віком та діти за юридичним зв`язком (походженням або усиновленням) для різних правовідносин.
У правовідносинах щодо призначення ОГД у зв`язку зі смертю військовослужбовця термін “діти” використано саме як діти за юридичним зв`язком, тобто за походженням, за батьківською приналежністю.
Отже, законодавцем вжито у пункті 4 статті 16-1 Закону № 2011- ХІІ термін "діти" саме для характеристики статусу родинних відносин між загиблим (померлим) та дитиною, що полягає у їх правовому зв`язку, який базується на кровному походженні або на усиновленні, та не припиняється з досягненням повноліття.
Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю військовослужбовця можуть реалізувати це право з дня його виникнення, а самі правовідносини щодо призначення ОГД є триваючими і починаються саме з дати звернення особи з відповідною заявою про призначення їй ОГД і тривають до моменту прийняття рішення про призначення ОГД уповноваженим органом, а саме Комісією.
Судом під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 є рідною дочкою загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 , що підтверджується належним та допустимим доказом у розумінні статей 72-76 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 13.11.2001 уповноваженим органом державної реєстрації актів цивільного стану.
З наявних у матеріалах справи доказів убачається, що молодший сержант ОСОБА_2 проходив військову службу у складі Збройних Сил України та під час виконання обов`язків військової служби отримав тілесні ушкодження, пов`язані із виконанням завдань із захисту Батьківщини. Так, відповідно до витягу з протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії №2983 від 28.08.2024 встановлено, що ОСОБА_2 отримав «вибухову травму, ушкодження внаслідок дій, передбачених законом, та воєнних операцій», наслідком яких стала його смерть ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Зазначені обставини також підтверджуються свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 25.03.2024 Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, лікарським свідоцтвом про смерть від 21.03.2024 №12-19-289-Чт/24, а також витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 04.04.2024 №95 (по стройовій частині), відповідно до якого травма та причина смерті ОСОБА_2 пов`язані із захистом Батьківщини та виконанням обов`язків військової служби.
Судом також установлено, що 20.07.2026 ОСОБА_1 звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про призначення та виплату їй, як дочці загиблого військовослужбовця, одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Як убачається з матеріалів справи, за результатами розгляду поданої заяви ІНФОРМАЦІЯ_3 сформовано та направлено позивачу лист №1/3/1171 від 02.02.2026, який отримано останньою 09.02.2026, про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги.
Зміст зазначеного листа свідчить, що підставою для відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги відповідач визначив відсутність у позивача статусу неповнолітньої дитини загиблого військовослужбовця, а також відсутність доказів перебування ОСОБА_1 на утриманні загиблого ОСОБА_2 . У зв`язку із зазначеним відповідач дійшов висновку про відсутність правових підстав для призначення позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022.
Разом з тим, за нормою ст.16-1 Закону №2011-XI, в редакції Закону №3515-IX , дітей, незалежно від умови досягнення чи не досягнення ними повноліття, включено до складу членів сімей загиблих (померлих) осіб, які (члени сім`ї) мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги.
Закон №3515-IX опублікований у офіційному виданні – «Голос України» №52 від 29.12.2023, набрав чинності 29.03.2024. 
Відповідно, на дату загибелі батька позивачки ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) не діяв, однак на дату розгляду відповідного звернення позивачки - діяв. 
За правилами частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду постановляючи 12 березня 2026 року ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження у справі №440/10832/25 за касаційною скаргою Міністерства оборони України, яке вважало помилковим застосування до відповідних правовідносин положень статті 16-1 Закону №3515-ІХ, в редакції після 29 березня 2024 року, яка дозволяла здійснювати виплати одноразової грошової допомоги дітям незалежно від віку, оскільки така редакція статті набрала чинності вже після смерті військовослужбовця, визнала необґрунтованими доводи скаржника про порушення принципу незворотності дії закону в часі та не вбачала підстав для відступлення від висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 05 лютого 2025 року у справі №120/17960/23.
Верховний Суд зауважив, що хоча право на отримання одноразової грошової допомоги виникає з дати загибелі військовослужбовця, порядок реалізації цього права (адміністративна процедура) регулюється нормами, чинними на момент прийняття рішення суб`єктом владних повноважень. Оскільки розгляд заяви позивача та прийняття спірного рішення Комісією Міністерства оборони України відбулися після 29 березня 2024 року, тобто після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги" від 09 грудня 2023 року №3515-IX, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний застосовувати лише чинне нормативно-правове регулювання. У разі, якщо під час триваючої адміністративної процедури (з моменту подання заяви до прийняття остаточного рішення) правове регулювання змінилося в бік розширення соціальних гарантій, суб`єкт владних повноважень не має законних підстав ігнорувати чинні норми та посилатися на попередні обмеження, які втратили силу. 
За наведеного Верховний Суд, твердження про ретроактивність у цьому випадку визнав помилковим, оскільки законодавець шляхом прийняття Закону №3515-IX свідомо усунув дискримінаційні умови (зокрема щодо повнолітніх дітей), встановивши рівні соціально-правові гарантії. Разом з тим, адміністративна дія є завершальним етапом реалізації права, що виникло раніше, а тому вона має відповідати вимогам закону, який діє на момент вчинення цієї дії. Відтак, на переконання Верховного Суду, застосування положень статті 16-1 Закону №2011-XII у редакції, що діяла на момент розгляду заяви, повністю відповідає принципу верховенства права, законності та юридичної визначеності, і забезпечує ефективний захист соціальних прав членів сімей загиблих захисників.
Також зауважено, що Верховний Суд від згаданого у постанові від 05 лютого 2025 року у справі №120/17960/23 висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах із застосуванням виняткового механізму, закріпленого частиною першою статті 346 КАС України, не відступав і колегія суддів також не вважала за потрібне відступати від зазначеного висновку. 
Оскільки процедура на момент набрання чинності Законом №3515-IX не була завершена прийняттям остаточного рішення Комісії МОУ, то суб`єкт владних повноважень зобов`язаний застосовувати чинне на момент прийняття рішення законодавство.
Наведене дає підстави для висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Судом установлено, що позивач є рідною дочкою загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 , смерть якого настала внаслідок травми, отриманої під час виконання обов`язків військової служби та захисту Батьківщини. Зазначені обставини підтверджуються належними та допустимими доказами, наявними у матеріалах справи.
Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця здійснюється у порядку та на умовах, визначених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Згідно із частиною першою статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога є гарантованою державою виплатою, яка здійснюється особам, що мають право на її отримання у випадках, передбачених законом.
Пунктом 1 частини другої статті 16 зазначеного Закону встановлено, що одноразова грошова допомога призначається та виплачується у разі загибелі військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання чи травми, пов`язаних із виконанням таких обов`язків.
При цьому суд звертає увагу, що на момент звернення позивача із заявою про призначення одноразової грошової допомоги та на момент прийняття відповідачем оскаржуваного рішення діяла редакція статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», викладена Законом України №3515-ІХ від 09.12.2023, яка набрала чинності 29.03.2024.
Відповідно до пункту 4 статті 16-1 Закону №2011-ХІІ до членів сімей загиблих (померлих) осіб належать, зокрема, діти загиблого військовослужбовця. При цьому чинна редакція вказаної норми не містить жодних обмежень щодо віку дітей та не ставить право на отримання одноразової грошової допомоги у залежність від факту досягнення чи недосягнення повноліття або перебування на утриманні загиблого військовослужбовця.
Отже, після внесення змін Законом №3515-ІХ законодавцем змінено підхід до визначення кола осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, та фактично поширено таке право на дітей загиблого військовослужбовця незалежно від їх віку, за критерієм наявності родинного зв`язку із загиблим.
Суд вважає безпідставними доводи відповідача про те, що позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із тим, що вона є повнолітньою та не перебувала на утриманні загиблого батька, оскільки такі підстави відмови ґрунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального права та фактично базуються на редакції статті 16-1 Закону №2011-ХІІ, яка втратила чинність.
Системний аналіз наведених норм законодавства свідчить, що правовідносини щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги є триваючими та завершуються лише після прийняття відповідного рішення уповноваженим органом. Відтак під час прийняття рішення суб`єкт владних повноважень зобов`язаний застосовувати законодавство, чинне саме на момент прийняття такого рішення.
Суд також враховує, що Порядком №975 та Порядком №45 передбачено, що територіальний центр комплектування та соціальної підтримки після отримання документів не наділений повноваженнями самостійно остаточно вирішувати питання щодо наявності чи відсутності у заявника права на отримання одноразової грошової допомоги. До повноважень такого органу належить прийняття документів, формування відповідного висновку та передача документів розпоряднику бюджетних коштів - Комісії Міністерства оборони України, яка і приймає остаточне рішення про призначення або відмову у призначенні допомоги.
Однак, як установлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_3 фактично самостійно відмовив позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги, не передавши подані документи на розгляд Комісії Міністерства оборони України, чим вийшов за межі наданих йому повноважень та порушив встановлений законодавством порядок розгляду документів щодо призначення одноразової грошової допомоги.
За таких обставин суд доходить висновку, що відмова ІНФОРМАЦІЯ_1 , викладена у листі №1/3/1171 від 02.02.2026, є протиправною та підлягає скасуванню.
З метою ефективного захисту порушених прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати уповноважених осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 передати до Комісії Міністерства оборони України документи ОСОБА_1 щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022.
Крім того, з огляду на встановлені обставини справи та необхідність поновлення порушених прав позивача, суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання Комісії Міністерства оборони України розглянути подані документи ОСОБА_1 щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги та прийняти відповідне рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні. 
З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинення певних дій – задовольнити повністю.
Визнати протиправною та скасувати відмову ІНФОРМАЦІЯ_1 №1/3/1171 від 02.02.2026 року на заяву ОСОБА_1 від 20.01.2026 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої п.2 Постанови КМУ від 28.02.2022 №168, у зв`язку із смертю батька - військовослужбовця ОСОБА_2 , через отриману травму під час захисту Батьківщини.
Зобов`язати уповноважених осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 передати до Комісії Міністерства оборони України документи ОСОБА_1 щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 2 Постанови КМУ від 28.02.2022 №168, у зв`язку із смертю батька - військовослужбовця ОСОБА_2 , через отриману травму під час захисту Батьківщини.
Зобов`язати Комісію Міністерства оборони України розглянути документи ОСОБА_1 щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 2 Постанови КМУ від 28.02.2022 №168, у зв`язку із смертю батька - військовослужбовця ОСОБА_2 , через отриману травму під час захисту Батьківщини та постановити рішення з урахуванням висновків суду.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1331,20 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду. 
Повний текст рішення складений 03 червня 2026 року 
Учасники справи:
Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_4 ) 
Відповідач - Міністерство оборони України (просп. Повітряних Сил, 6,м. Київ,03168, ЄДРПОУ/РНОКПП 00034022) Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_5 ) 

Суддя       Н.В. Друзенко