Справа № 211/5746/26
Провадження № 3/211/1505/26
П О С Т А Н О В А 
іменем України

26 червня 2026 року 

Суддя Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Костенко Є.К., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч. 1 ст. 130 КУпАП,
встановив:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 08.05.2026 року серії ЕПР1 №660148, 08.05.2026 року о 02-20 годині в Дніпропетровській області, м. Кривий Ріг, Довгинцівський район, вул. Сахарова, 3, гр. ОСОБА_1 керувала транспортним засобом електросамокатом Jet, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, від проходження огляду на стан спяніння за допомогою газоаналізатору Drager та в спеціальному медичному закладі відмовилась, чим порушила п.2.5. ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, її захисник Польчик Л.В. надала до суду клопотання про закриття провадження у справі мотивуючи тим, що вона керувала електросамокатом, який не відноситься до категорії «механічні транспортні засоби», а її безпідставно прирівняно до категорії водіїв, крім того самокатом керувала інша людина, тому вона не підлягає відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Також зазначає, що її клієнтці не було запропоновано пройти огляд у закладі охорони здоров`я.
Відповідно до ст. 268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративного правопорушення за ст. 130 КУпАП не є обов`язковою.
Дана позиція повністю відповідає усталеній практиці ЄСПЛ, яку відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ як джерело права. Так, у рішенні ЄСПЛ у справі «Пономарев проти України». Суд зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Ураховуючи викладене, з метою дотримання строків розгляду справ про адміністративні правопорушення, суд вважає за можливе розглянути справу по суті за відсутності ОСОБА_1 відповідно до положень ст. 268 КУпАП.
Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті.
Постанова судді згідно зі ст.283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Із аналізу ст.ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення, суду надані докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №660148 від 08.05.2026 року, в якому перераховані ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, у зв`язку з виявленням яких ОСОБА_1 і було запропоновано пройти огляд; направлення на проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку, яке ОСОБА_1 не виконала; рапорт; відеозапис.
Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Згідно з п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За змістом вказаної норми до адміністративної відповідальності може бути притягнуто особу тільки тоді, коли огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння було проведено у встановленому чинним законодавством порядку.
Такий порядок визначений статтею 266 КУпАП та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року (далі - Порядок), які передбачають, що огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів - у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 у справі №338/1/17 вказав, що візуальне спостереження за вчинення адміністративного правопорушення працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку та підтверджує факт скоєння правопорушення.
Згідно з п. 5 розд. ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 № 1452/735 (далі по тексту - Інуструкція) із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису від 18.12.2018 № 1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
Пунктами 4 та 5 Розділу VII вказаної Інструкції під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються: самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу; примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб тощо.
Згідно з п. 3.5 розділу ІІІ Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НП України від 03.02.2016 №100, встановлює, що після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно.
Відповідно до приписів ст. 251 КУпАП, в судовому засіданні досліджено долучений працівниками поліції відеозапис.
На відеозаписах наданих суду зафіксовано, що на самокаті рухаються дві особи, відозйомка ведеться зі спини, тому встановити хто саме був за кермом на вбачається можливим.
Отже, із відеозапису з нагрудних камер працівників патрульної поліції, що брали участь при оформленні адміністративного правопорушення, вбачається, що працівниками поліції не дотримано процедуру стосовно встановлення факту керування електросамокатом саме ОСОБА_1 . Крім того, в телефонній розмові працівник поліції зазначає, що на електросамокаті дійсно рухалось дві особи, один з них втік, встановити хто саме керував електросамокатом вони не можуть, а протокол складається лише після отримання вказівок невстановленої особи у телефонному режимі.
Додаткових доказів, зокрема, у вигляд відповіді від сервісу прокату про те, хто в цей час здійснював поїздку через додаток суду надано не було.
Також, на відеозаписі зафіксофано, як ОСОБА_1 повідомляє, що хлопець запропонував їй довести її додому на електросамокаті, після того як ним було виявлено, що за ними рухається машина патрульної поліції, останній втік та залишив її саму.
Крім того, суд додатково звертає увагу на те, що за змістом положень статті 266 КУпАП та пунктів 2-5 Порядку, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Визначаючи склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, обов`язково необхідно встановлювати наявність дійсних підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння згідно з ознаками такого стану, передбаченими п.п. 3, 4 розділу І Інструкції. Саме наявність/відсутність таких підстав зумовлює правомірність/неправомірність дій працівників поліції щодо пред`явлення вимоги пройти огляд на визначення стану сп`яніння у встановленому законом порядку.
Здійснюючи фіксацію вчиненого правопорушення, з метою забезпечення повноти та об`єктивності провадження у справі про адміністративне правопорушення, поліцейський повинен не лише формально зазначити ці ознаки у протоколі про адміністративне правопорушення, але і надати докази, які підтверджують наявність цих ознак, зокрема, вказати на наявність цих ознак свідкам та відібрати у них пояснення з цього приводу або зафіксувати їх за допомогою відеозапису.
Протокол серії ЕПР1 №660148 від 08.05.2026 року містить опис ознак алкогольного сп`яніння, пи цьому на відеозаписі поліцейський лише зазначає, що вбачає у ОСОБА_2 ознаки алкогольного сп`янііня, не повідомляє які та не перевіряє їх.
Також, згідно з п. 7 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015№ 1452/735) у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до п. 21 Розділу ІІІ вищенаведеної Інструкції висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.
Відповідно до вимог ст.266 КУпАП у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Відповідно до п. 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008р. № 1103) водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.
На відеозаписах працівники поліції пропонують ОСОБА_1 пройти процедуру встановлення стану алкогольного сп`яніння, за допомогою газоаналізатора Драгер, однак після її відмови працівниками поліції їй не було запропоновано пройти огляд в медичному закладі.
Отже, на відміну від обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, працівниками поліції, в порушення вищенаведених вимог законодавства, не запропоновано пройти медичний огляд в закладі охорони здоров`я, після відмови ОСОБА_1 від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу.
Разом із цим, суд не погоджується з доводами захисника відносно того, що електросамокат не відноситься до категорії «механічні транспортні засоби», а особа, яка ним керує - до категорії водіїв, оскільки дане твердження спростовується висновком Верховного Суду у справі №127/5920/22, відповідно до якого суд офіційно визнав електросамокати транспортними засобами, а їхніх водіїв — повноцінними учасниками дорожнього руху.
Стаття 62 Конституції України передбачає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У рішеннях у справах «Балицький проти України», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» ЄСПЛ застосував різновид доктрини «плодів отруйного дерева», яка полягає в тому, що визнаються недопустимими не лише докази, безпосередньо отримані з порушеннями, а також докази, які не були б отримані, якби не було отримано перших. Таким чином, допустимі самі по собі докази, отримані за допомогою відомостей, джерелом яких є недопустимі докази, стають недопустимими.
Таким чином, оскільки працівниками поліцейськими було порушено встановлену законодавством вимогу відносно встановлення факту керування транспортним засобом, перевірку на встановлення стану алкогольного сп`яніння, суд вважає, що належними та допустимими доказами не було підтверджено, факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП за ознаками відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак протиправного соціально шкідливого діяння, за наявності яких діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.
Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення. Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.
Згідно зі ст. 284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених ст. 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.
Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення та змінювати фабулу інкримінованого особі правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.
Таким чином, зважаючи на істотні порушення при встановленні факту керування транспортним засобом та проведенні огляду на стан сп`яніння водія, суд визнає протокол, складений за результатами огляду, та додані до нього матеріали недопустимими та неналежними доказами, як такі, що отримані з істотним порушенням вимог чинного законодавства України, та вважає не доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй правопорушення, а тому, провадження у справі підлягає закриттю.
З огляду на закриття провадження у справі без накладення на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного стягнення, судовий збір в порядку ст. 40-1 КУпАП стягненню не підлягає.
Керуючись ч. 1 ст. 130, ст. 245, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.ст. 252, 280, 283, 284 КУпАП, суддя, -
П О С Т А Н О В И В:
Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя:	  	Є. К. Костенко