ОКРЕМА ДУМКА

25 червня 2026 року 
м. Київ

cправа № 903/124/25 

Судді Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Случа О. В. до постанови Верховного Суду від 25.06.2026 у справі № 903/124/25
Не погоджуючись із мотивами та результатом ухвалення зазначеної постанови, у порядку частини третьої статті 34 Господарського процесуального кодексу України (далі ? ГПК України) вважаю за необхідне письмово викласти окрему думку, яка полягає у такому.
Узагальнені мотиви ухвалення постанови Верховного Суду у цій справі
1. Постановою Верховного Суду від 25.06.2026 у справі № 903/124/25 скасовано постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.03.2026. Справу № 903/124/25 передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
2. Ухвалюючи цю постанову, Верховний Суд виходив, зокрема, з того, що:
1) У матеріалах справи містяться 4 протоколи судового засідання від 10.03.2026 № 6048677, № 6049527, № 6050030 та № 6050087. Зі змісту протоколу судового засідання № 6048677 слідує, що о 14:56:05 секретар судового засідання запросив до участі у відеоконференції представника позивача - ОСОБА_1 Однак, зі змісту протоколу судового засідання № 6049527 вбачається, що о 15:06:37 ОСОБА_1 було видалено з конференції організатором. Такі ж записи про видалення організатором з конференції містяться у протоколах судового засідання № 6050030 (о 15:40:31) та № 6050087 (о 15:48:23). При цьому запис про запрошення ОСОБА_1 є тільки один - о 14:56:05. Водночас зі змісту усіх 4-х протоколів судового засідання від 10.03.2026 № 6048677, № 6049527, № 6050030 та № 6050087 серед списку запрошених учасників на початку конференції є ОСОБА_1
2) З 4 відео-, звукозаписів вбачається, що представник позивача - ОСОБА_1 під`єднався до відеоконференції, однак перед початком розгляду справи він повідомив секретаря, що не чує і не бачить склад суду та представника відповідача, про що секретар судового засідання повідомила головуючого у справі. Після невдалих спроб під`єднати представника позивача до засідання, суд встановив, що порушення зв`язку є саме з боку представника позивача, зазначивши при цьому, що оскільки представник позивача виявив бажання брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів, то всі ризики неможливості зв`язатися з ним покладаються на особу, яка ініціювала таке клопотання, тому суд дійшов висновку продовжити розгляд справи без участі представника позивача.
3) З матеріалів справи не вбачається, що технічні проблеми, які перешкодили представнику позивача взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, виникли саме у позивача, а не у суду. В матеріалах справи відсутній акт, складений працівниками апеляційного суду, який би підтверджував, що технічні проблеми виникли саме у позивача. При цьому з переглянутого відеозапису вбачається, що зображення представника позивача було чітким, без затримки і перешкод, однак, як слідує з відеозапису, представник позивача з самого початку не чув і не бачив учасників судового засідання в режимі відеоконференції.
Таким чином, з огляду на те, що ОСОБА_1 не зміг прийняти участь у судовому засіданні через технічні проблеми, втім вагомим у цій справі є те, що сам апеляційний суд ухвалою від 11.02.2026 прийняв рішення про розгляд вказаної апеляційної скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, як зазначено у самій ухвалі та головуючим у судовому засіданні 10.03.2026, з метою необхідності заслуховування усних доводів представників сторін, які представник позивача не зміг надати через технічні несправності, Верховного Суду дійшов висновків, що, враховуючи, що це було перше судове засідання з розгляду апеляційної скарги позивача, апеляційний господарський суд у цьому випадку мав відкласти розгляд справи у разі виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, а тому обґрунтованими є доводи скаржника в цій частині, з огляду на що постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню із направленням справи на новий апеляційний розгляд.
Суть цієї окремої думки
3. Вважаю, що постанову Верховного Суду від 25.06.2026 у справі № 903/124/25 ухвалено з порушенням чинних норм процесуального права, з огляду на таке. 
4. Відповідно до пунктів 2, 4 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) основними засадами (принципами) господарського судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, а також змагальність сторін.
5. За змістом статей 7, 13 названого Кодексу правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин; судочинство в господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
6. Господарське судочинство здійснюється з дотриманням таких принципів, як рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та диспозитивність, що реалізуються, зокрема, шляхом надання особам, що беруть участь у справі, рівних процесуальних прав й обов`язків, до яких належить і право надавати усні та письмові пояснення, доводи та заперечення.
7. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 42 ГПК України учасники справи мають право, зокрема брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам.
8. У статті 197 ГПК України унормовано, що учасник справи, його представник має право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду або у приміщенні іншого суду за умови наявності в суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою.
9. Суд, який забезпечує проведення відеоконференції, перевіряє явку і встановлює особи тих, хто з`явився, а також перевіряє повноваження представників.
10. Використовувані судом і учасниками судового процесу технічні засоби і технології мають забезпечувати належну якість зображення та звуку, а також інформаційну безпеку. Учасникам судового процесу має бути забезпечена можливість чути та бачити хід судового засідання, ставити запитання і отримувати відповіді, здійснювати інші процесуальні права та обов`язки.
11. Про це зазначено у частинах першій, сьомій та восьмій названої статті.
12. Водночас відповідно до частини п`ятої статті 197 ГПК України ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву, крім випадку коли суд після призначення судового засідання чи під час такого засідання втратив технічну можливість забезпечити проведення відеоконференції.
13. З аналізу наведених правових норм слідує, що суд зобов`язаний забезпечити технічну можливість участі учасника судового процесу (його представника) у відеоконференції, але не несе відповідальності за якість його інтернет-з`єднання або збої в роботі його обладнання.
14. У даному ж випадку з матеріалів справи вбачається, що суд апеляційної інстанції не проігнорував представника позивача, а здійснив його запрошення/виклик в системі відеоконференцзв`язку. Однак, після невдалих спроб під`єднати представника позивача до засідання суд встановив порушення зв`язку саме з його боку.
15. Таким чином, з урахуванням того, що в матеріалах справи зафіксовані спроби апеляційного господарського суду приєднати/викликати/відновити з`єднання з представником позивача, які не дали результату, на мою думку, у цьому разі суд мав усі законні підстави продовжити розгляд справи без участі представника позивача, констатувавши при цьому, що всі ризики неможливості зв`язатися з ним покладаються на особу, яка ініціювала свою участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (тобто особу, яка подала відповідну заяву).
16. Виходячи з цих міркувань, вважаю, що апеляційний господарський суд належним чином виконав вимоги процесуального закону щодо організації відеоконференції та діяв із дотриманням балансу між правами сторін і завданнями господарського судочинства, задля забезпечення справедливого судового розгляду упродовж розумного строку.
17. Заразом, як вже зазначено, суд апеляційної інстанції встановив, що порушення зв`язку є саме з боку представника позивача (пункт 72 постанови Верховного Суду від 25.06.2026 у справі № 903/124/25). Натомість як саме скаржник спростував це та підтвердив, що технічний збій стався не на його боці, зі змісту ухваленої Верховним Судом у цій справі постанови не вбачається.
18. Отже, за обставин непідтвердженості втрати саме судом технічної можливості забезпечити проведення відеоконференції, вважаю, що постанову Верховного Суду від 25.06.2026 у справі № 903/124/25 ухвалено без належного урахування частини п`ятої статті 197 ГПК України, норма якої підлягала застосуванню у цьому разі.
19. Крім того, звертаю увагу, що викладені у зазначеній постанові висновки суперечать правовій позиції, висловленій за подібної процесуальної ситуації у раніше ухваленій постанові Верховного Суду від 26.05.2026 у справі № 910/2493/24.
20. Таким чином, підстав для скасування оскаржуваної постанови у Верховного Суду не було.
Суддя О. В. Случ