Справа №592/3568/26
Провадження №2/592/1560/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
26 травня 2026 року          м. Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі: головуючого судді Фоменко І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовною заявою адвоката Давидова Андрія Григоровича, в інтересах ОСОБА_1 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», третя особа: приватний виконавець Пересадько Олександр Борисович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,
ВСТАНОВИВ:
У березні 2026 року позивач через свого представника звернулася до суду із вказаним позовом та вимоги мотивує тим, що 13.07.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. вчинено виконавчий напис № 3311 про стягнення із неї, ОСОБА_1 , на користь ТОВ «Кредитні ініціативи», як правонаступника кредитора ПАТ «АЛЬФА БАНК» заборгованість в сумі 53325,77 грн. На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем Пересадьком О.Б. було відкрито виконавче провадження № 57018101 щодо стягнення заборгованості із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи», в рамках якого накладено арешт на кошти боржника. Позивач вважає, що виконавчий напис № 3311 від 13.07.2018 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. з грубим порушенням норм чинного законодавства, а тому просить суд визнати його таким, що не підлягає виконанню, та стягнути понесені судові витрати.
На обґрунтування заявлених вимог зазначає, що дійсно 10 лютого 2015 року позивач уклала з ПАТ «Альфа Банк» кредитний договір №500971312. Договір укладався у відділенні банку ПАТ «Альфа Банк», нотаріально не посвідчувався. З матеріалів виконавчого провадження № 57018101 стало відомо, що 21.06.2016 року право вимоги ПАТ «АЛЬФА БАНК» до ОСОБА_1 за кредитом перейшло до ТОВ «Кредитні ініціативи» на підставі Договору факторингу № 1. Разом з тим, позичальник жодних доказів заміни кредитора не отримував; на його адресу також не надходило і вимоги про необхідність погашення заборгованості за кредитом. Крім того, при вчиненні оскаржуваної нотаріальної дії відповідач не переконався належним чином у безспірності суми боргу, оскільки виконавчий напис здійснений на підставі кредитного договору, який не був нотаріально посвідчений.
Ухвалою суду від 12.03.2026 року відкрито спрощене позовне провадження в даній цивільній справі без повідомлення (виклику) сторін.
Представник ТОВ «Кредитні ініціативи», повідомлений належним чином про наявність відкритого судового провадження. У відзиві на позовну заяву зазначив наступне. Нотаріусу для вчинення виконавчого напису відповідачем були надані документи, які підтверджують безспірність заборгованості, а зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість, можна вважати безспірною, оскільки позивач у своєму позові не зазначив жодної обставини, яка б свідчила про протилежне. З позову вбачається, що позивач дізналася про наявність виконавчого напису тільки наприкінці січня 2026 р. Разом з тим, оскаржуваний виконавчий напис було вчинено 13.07.2018 р. Виконавче провадження № 57018101 з виконання цього виконавчого напису було відкрито 16.08.2018 р. В межах виконавчого провадження виконавець вчиняв відповідні виконавчі дії, в тому числі 16.08.2018 р. своєю постановою накладав арешти на банківські рахунки позивача. Представник відповідача вважає, що позивач пропустила строк позовної давності. Просить стягнути понесені у зв`язку із розглядом справи витрати, а саме 10 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу; у задоволенні позову просить відмовити.
Жодних пояснень з викладенням аргументів та міркувань на підтримку чи заперечення проти позову не надійшло і від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. та приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Пересадька О.Б.
Суд, вивчивши матеріали справи у їх сукупності, дослідивши докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що 13.07.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в Реєстрі за № 3311, про стягнення із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» (код ЄДРПОУ 35326253), як правонаступника кредитора ПАТ «АЛЬФА БАНК», заборгованості за кредитним договором № 500971312 від 10.02.2015 року, а також плати за вчинення нотаріальної дії разом в сумі 53 325,77 грн. (а.с.7 на зв.).
19.05.2021 року приватним виконавцем Закорком В.В. відкрито виконавче провадження № 57018101 з примусового виконання виконавчого напису № 3311, вчиненого 13.07.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. щодо стягнення заборгованості із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи». В рамках виконавчого провадження накладено арешт на все нерухоме та рухоме майно боржника ОСОБА_1 .
Позивач вважає, що вищевказаний виконавчий напис був вчинений приватним нотаріусом із порушенням вимог чинного законодавства України, на підставі договору, який не передбачений Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, а тому підлягає скасуванню.
Між сторонами виникли цивільно-правові відносини, які регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про нотаріат», а також Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5.
Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Пунктом 19 статті 34 ЗУ «Про нотаріат» визначено, що нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, як виконавчі написи.
Згідно ст. 87 ЗУ «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.  Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затверджений Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року.
Згідно п. 3.1 та п. 3.2 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, нотаріус вчиняє виконавчі написи:  якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року по справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.
Установлені судовим розглядом обставини справи свідчать, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 13.07.2018 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року по справі № 826/20084/14.
Відповідно до пункту 1 Переліку, в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису, «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання».
Згідно положень ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази на підтвердження того, що укладений 10.02.2015 року між ПАТ «АЛЬФА БАНК» і ОСОБА_1 кредитний договір № 500971312, який став підставою для вчинення оскаржуваного виконавчого напису, був нотаріально посвідчений, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду по справах № 172/1652/18 від 21.10.2020 року, № 910/10374/17 від 21.09.2021 року.
В обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен відмовити у здійсненні виконавчого напису.
Згідно правового висновку ВСУ, викладеного у постанові Касаційного цивільного суду від 14.08.2019 року по справі № 569/8884/17, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів.
Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису.
У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу.
Відповідно до п. 2.3 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затверджений Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень – письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.
Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.
Як вбачається із постанови Верховного Суду від 30.09.2019 року по справі № 357/12818/17, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень – письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Не отримання позивачкою вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавило її можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги банку.
Проте, із матеріалів справи не вбачається наявність доказів (відмітки дільниці кур`єрської доставки, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення тощо) отримання ОСОБА_1 інформації про існування та вимоги про можливе стягнення заборгованості за кредитним договором, шляхом вчинення виконавчого напису, у зв`язку з чим останній був позбавлений можливості надати будь-які пояснення та аргументи на предмет наявності ознак безспірності заборгованості, яку визначено до стягнення у оскаржуваному виконавчому написі нотаріуса.
Викладене свідчить, що на момент вчинення виконавчого напису № 3311 від 13.07.2018 року були наявні обставини, які викликають сумніви щодо існування та безспірності розміру заборгованості ОСОБА_1 перед стягувачем ТОВ «Кредитні ініціативи» за кредитним договором № 500971312 від 10.02.2015 року.
Таким чином, оцінюючи належність, допустимість та достовірній кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наданих позивачем доводів у їх сукупності, оскільки відповідачем не надано суду жодних аргументів на спростування тверджень позивача та на підтвердження безспірності розміру заборгованості за кредитним договором, за наявності якої було б можливим вчинення виконавчого напису, тому суд приходить до висновку, що оскаржуваний виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. № 3311 від 13.07.2018 року повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно ч. 2 та ч. 4 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При цьому, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року по справі № 826/1216/16 визначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Згідно рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року № 23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу – це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Встановлена на законодавчому рівні можливість сторін отримати відшкодування понесених витрат на правничу допомогу сприяє нормальному розвитку галузі, дозволяє учасникам судових процесів залучати для захисту своїх прав кваліфікованих адвокатів, даючи при цьому таким особам законне право сподіватись на повне або часткове відшкодування понесених витрат у разі доведення власної правової позиції.
Як вбачається з наявних у справі матеріалів, 27.01.2026 року між адвокатом Давидовим А.Г. та ОСОБА_1 (в якості Клієнта) було укладено Договір № 27-01/26 про надання правової допомоги, згідно п. 1 якого адвокат взяв на себе зобов`язання надати клієнту правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених Договором (а.с.6).
Розмір гонорару, який клієнт сплачує адвокату за надану в межах Договору правову допомогу, в сумі 2 500 грн.
На підставі акту виконаних робіт та Довідки-квитанції про оплату послуг ОСОБА_1 було сплачено адвокату Давидову А.Г. 2 500 грн.
Факт надання правової допомоги підтверджується Актом приймання-передачі виконаної роботи в цілому, підписаному сторонами, де зазначено про відсутність зауважень та заперечень щодо виконаної роботи, передбаченої Договором № 27-01/26 про надання правничої допомоги (а.с.6).
За правилом п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, в разі задоволення позовних вимог інші судові витрати, серед яких витрати на професійну правничу допомогу, покладаються на відповідача.
Зважаючи на викладене, враховуючи типовість та незначну складність цивільних справ про визнання виконавчих написів нотаріусів такими, що не підлягають виконанню, підтвердженням чого є судова практика про розгляд вказаної категорії спорів у порядку спрощеного позовного провадження, беручи до уваги законодавство, яким регулюється спірні правовідносини, суд вважає його співмірним зі складністю справи, витраченим часом та обсягом виконаних адвокатом робіт, у зв`язку з чим приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2500,00 грн.
У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути 1064,96 грн в рахунок повернення судового збору.
Керуючись ст.ст. 4, 76-83, 141, 264, 265 ЦПК України,
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 – задовольнити.
Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 3311 від 13.07.2018 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль Іриною Миколаївною, про стягнення із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», як правонаступника кредитора Публічного акціонерного товариства «АЛЬФА БАНК», заборгованості за кредитним договором № 500971312 від 10.02.2015 року, а також плати за вчинення виконавчого напису разом в сумі 53 325,77 грн.
Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу 2 500 грн та повернення судового збору 1064,96 грн, що в сумі становить 3 564,96 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Сумського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Позивач:  ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», місцезнаходження: 04655, м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, буд. 21, код ЄДРПОУ 35326253.
Третя особа: приватний виконавець Пересадько Олександр Борисович, РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя        Ірина ФОМЕНКО