Справа № 513/1550/25 
Провадження № 1-кп/513/76/26 

Саратський районний суд Одеської області

В И Р О К 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2026 року Саратський районний суд Одеської області у складі: головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт Сарата Білгород-Дністровського району Одеської області в порядку спрощеного провадження з викликом учасників кримінальне провадження №12025167240000075, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 листопада 2025 року, відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Плахтіївка Саратського району Одеської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого, 
обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, - 
у с т а н о в и в:
Відповідно до пункту 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі – Закон), яким визначено організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між особою, незалежно від того, чи проживаю (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Приписами пункту 17 ч. 1 ст. 1 Закону визначено, що фізичне насильство форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
Згідно висновків Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду в постанові від 12 лютого 2020 (справа № 453/225/19, провадження № 51-4000кмо19) злочином, пов`язаним із домашнім насильством слід вважати будь-яке кримінальне правопорушення, обставини вчинення якого свідчить про наявність у діянні хоча б одного з елементів (ознак), перелічених у ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VІІІ, незалежно від того, чи вказано їх в інкримінованій статті (частині, статті) КК України як ознаки основного або кваліфікованого складу злочину.
29 жовтня 2025 року приблизно о 20 годині 00 хвилин ОСОБА_5 , переслідуючи злочинний умисел, направлений на незаконне проникнення до житла особи, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, перебуваючи біля домоволодіння АДРЕСА_2 , в якому проживає ОСОБА_4 , з якою спільно проживав однією сім`єю, відчинив хвіртку та без дозволу потерпілої умисно, незаконно проник на територію подвір`я домоволодіння АДРЕСА_2 , де був застигнутий потерпілою ОСОБА_4 .
В подальшому ОСОБА_5 , діючи умисно, всупереч волі потерпілої ОСОБА_4 , порушуючи гарантоване ст. 30 Конституції України право кожного громадянина на недоторканість житла чи іншого володіння особи та ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, якою закріплено право людини на недоторканість житла або іншого володіння особи, продовжуючи всій злочинний умисел направлений на незаконне проникнення до житла особи, діючи з власної ініціативи з особистим інтересом, переслідуючи мету вирішити конфлікт з колишньою дружиною ОСОБА_4 , підійшов до хвіртки дверей будинку АДРЕСА_2 та шляхом їх відкривання проник до приміщення вищевказаного будинку, тим самим порушив право ОСОБА_4 на недоторканість житла.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину свою у інкримінованому йому кримінальному проступку визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, надав суду показання, а саме: дійсно вчинив не правильно та прийшов житла потерпілої без її дозволу, більше так вчиняти не буде.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що справді вони з обвинуваченим її чоловіком перебували у конфлікті та між ними сталася сварка і обвинувачений зайшов до її жила без її згоди. 
Незважаючи на те, що обвинувачений провину визнав, його вина також підтверджується дослідженими та перевіреними під час судового засідання доказами:
- даними витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 05 листопада 2025 року, відповідно до якого 05 листопада 2025 року було зареєстровано кримінальне провадження №120212025167240000075, правова кваліфікація ч.1 ст.162 КК України. Короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення: 05 листопада 2025 року до чергової частини відділення поліції №1 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області надійшла заява від ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_2 , про те, що 29 жовтня 2025 року близько о 20:00 годині невстановлена особа, шляхом відкриття хвіртки, без її дозволу незаконно проникла до будинку АДРЕСА_2 , в якому вона проживає, чим порушила його недоторканість (а.с. 25);
- даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 05 листопада 2025 року, відповідно до якого ОСОБА_4 заявила про те, що 29 жовтня 2025 року близько 20:00 годині невстановлена особа, шляхом відкриття хвіртки, незаконно проникла до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , чим порушила його недоторканість, в котрому прозиває громадянка ОСОБА_4 1999 року народження (а.с. 26);
- даними заяви ОСОБА_4 від 05 листопада 2025 року, відповідно до якої остання просить притягнути до кримінальної відповідальності особу котра 29 жовтня 2025 року, приблизно о 20 годині 00 хвилин незаконно, через зачинену хвіртку проникла на територію домоволодіння АДРЕСА_2 в котрому вона проживає спільно зі своїми малолітніми дітьми, чим порушила його недоторканість (а.с. 27);
- заявою ОСОБА_4 від 05 листопада 2025 року, якою остання не заперечувала проти того, щоб працівники поліції оглянули домоволодіння, яке розташоване у АДРЕСА_2 (а.с. 30);
- даними протоколу огляду місця події від 05 листопада 2025 року відповідно до якого Начальник СД ВП №1, капітан поліції ОСОБА_6 у присутності двох понятих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , за участю потерпілої ОСОБА_9 . При огляді використовувався фотоапарат «Nіkоn L-300». Оглядом місця події є домоволодіння розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , вхід до домоволодіння здійснюється через металеві ворота червоного кольору та хвіртку, без запираючого пристрою, що вчиняється за допомогою канату білого кольору, закріпленого до хвіртки, далі по ходу огляду з правої сторони, розташовується одноповерхова капітальна споруда білого кольору – будинок, покриття даху черепичне, двір будинку – цементований, загальною довжиною приблизно 12 метрів, вхід до будинку здійснюється через одностворчаті металеві двері чорного кольору, що зачиняються на ключ. На момент огляду – двері знаходяться в зачинено стані. Зі слів заявниці громадянки ОСОБА_4 , відображених у протоколі, 29 жовтня 2025 року, приблизно о 20:00 годині невстановлена особа, шляхом відкриття хвіртки, незаконно проникла до домоволодіння та в подальшому шляхом відкриття вхідних дверей незаконно проникла до будинку, де була застигнута. Вказане домоволодіння належить матері заявниці – громадянці ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за правом власності (а.с. 31);
- даними фототаблиць зображень до протоколу місця події від 05 листопада 2025 року на яких зображені: фото №1 – загальний вигляд домоволодіння АДРЕСА_2 ; фото №2 – загальний вигляд хвіртки, що веде до домоволодіння АДРЕСА_2 ; фото №3 – загальний вигляд хвіртки, що веде до двору домоволодіння АДРЕСА_2 , що не має запираючого пристрою, але відчиняється за допомогою канату білого кольору, що прив`язаний до воріт та з`єднується з хвірткою; фото № 4 – загальний вигляд двору домоволодіння АДРЕСА_2 ; фото №5 – загальний вигляд вхідних дверей, що ведуть до приміщення домоволодіння АДРЕСА_2 (а.с. 33-35);
- довідкою виконавчого комітету Плахтіївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 05 листопада 2025 року за вихідним № 02-45/1233, якою підтверджено, що головою домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , згідно відомостей погосподарської книги № 13. Номер об`єкта погосподарського обліку 14-02/1 є ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 36-40); 
- довідкою виконавчого комітету Плахтіївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 05 листопада 2025 року за вихідним № 02-45/1229 про те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 . До складу її сім`ї входять: донька – ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та донька ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 41);
- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 10 листопада 2025 року (розпочато – о 17 годині 20 хвилин та закінчено – о 17 годині 46 хвилин), проведеного в присутності потерпілої ОСОБА_4 та у присутності двох понятих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , згідно якого потерпілою надано пояснення, згідно яких 29 жовтня 2025 року вона увесь день знаходилась за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , приблизно о 18:00 годині до неї додому прийшла місцева мешканка ОСОБА_15 на манікюр, процедура зайняла близько двох годин, отже близько 20:00 години вона з ОСОБА_16 вийшла у двір та стали біля будинку, щоб попрощатися коли раптово хвіртка відчинилася та до двору забіг її колишній чоловік, ОСОБА_17 , останній без будь-яких пояснень підбіг до них та почав виражатися на адресу потерпілої нецензурною лайкою, ОСОБА_16 – заступилася за неї та між ними виникла словесна перепалка, коли ОСОБА_17 підійшов до вхідних дверей будинку – відчинив та увійшов до будинку – потерпіла не заходила щоб не розвинувся конфлікт, ОСОБА_17 через деякий час вибіг з будинку, знову підійшов до них та почав лаятися, тоді вже потерпіла почала кричати на нього та просити щоб той покинув двір – після чого останній вийшов з двору (а.с. 46-48);
- даними фототаблиць зображень до протоколу слідчого експерименту від 10 листопада 2025 року на яких зображені: фото №1 – потерпіла ОСОБА_4 показує, яким саме чином здійснюється вхід до двору її домоволодіння АДРЕСА_2 , а саме: через двостворчаті металеві ворота та хвіртку, котра не має запираючого пристрою, через в котру в подальшому без її дозволу незаконно проник на подвір`я громадянки ОСОБА_18 ; фото №2 – потерпіла ОСОБА_4 показує, яким саме чином здійснюється вхід до будинку АДРЕСА_2 , а саме: через одностворчаті металеві двері, котрі на момент незаконного проникнення були зачиненні, через котрі в подальшому без її дозволу незаконно проник до будинку гр. ОСОБА_18 , в котрому деякий час знаходився (а.с. 49-50);
- заявою ОСОБА_4 від 10 листопада 2025 року, якою остання дає дозвіл на проведення слідчого експерименту (з проникненням на територію мого домоволодіння АДРЕСА_2 ) без ухвали суду.(а.с. 51);
- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 10 листопада 2025 року (розпочато – о 17 годині 35 хвилин та закінчено – о 18 годині 15 хвилин), проведеного за участі свідка ОСОБА_19 , згідно якого 29 жовтня 2025 року свідок ОСОБА_19 пояснила, що весь день знаходилась за місцем свого проживання, що розташовується за адресою: АДРЕСА_2 , приблизно о 18:00 годині вона пішла до місцевої мешканки с. Плахтіївка Білгород-Дністровського району Одеської області ОСОБА_20 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , остання надає косметичні послуги вдома, а саме: манікюр та педикюр, процедура зайняла в них близько 2-х годин, по закінченню процедури десь о 20:00 годині вони з ОСОБА_21 вийшли у двір та стали біля будинку, щоб попрощатися, коли раптово хвіртка відчинилась та до двору забіг ОСОБА_17 , останній перебував у шлюбі з ОСОБА_20 , але як їй відомо на теперішній час вони живуть окремо та ОСОБА_21 подала заяву до суду про розірвання шлюбу, останній без будь-яких пояснень підбіг до них та почав виражатися на адресу ОСОБА_21 нецензурною лайкою, свідок вирішила заступитися за ОСОБА_21 , і ОСОБА_17 почав кричати на неї, між ОСОБА_21 та ОСОБА_22 виникла словесна перепалка, коли раптово ОСОБА_17 підійшов до вхідних дверей будинку, відчинив та увійшов до будинку, вони ж залишилися стояти у дворі, до будинку ОСОБА_21 не заходила та попрохала її постояти з нею поки він не піде, через декілька хвилин ОСОБА_17 вибіг з будинку, знову підійшов до них та почав лаятися, ОСОБА_21 почала кричати на нього, щоб він покинув двір, після чого останній вийшов з двору та вони розійшлися. Далі, свідку ОСОБА_19 було запропоновано показати, яким чином вона побачила на території будинку АДРЕСА_2 , гр. ОСОБА_17 , які мали місце 29 жовтня 2025 року на, що остання погодилась. В подальшому всі учасники слідчої дії на службовому автомобілі вирушили на місце скоєння кримінального правопорушення, а саме: до домоволодіння АДРЕСА_2 , де свідок ОСОБА_19 показала, де саме вона помітила на території будинку гр. ОСОБА_23 (а.с. 52-54);
- даними фототаблиць зображень до протоколу слідчого експерименту від 10 листопада 2025 року на яких зображені: фото №1 – свідок ОСОБА_19 показує, яким саме чином здійснюється вхід до двору домоволодіння АДРЕСА_2 , а саме: через двостворчаті металеві ворота та хвіртку, через котру без дозволу потерпілої ОСОБА_24 незаконно проник до подвір`я гр. ОСОБА_18 , коли останні перебували в дворі вищевказаного домоволодіння; фото №2 – на якому свідок ОСОБА_19 показує, на металеві двері будинку АДРЕСА_2 , через котрі в подальшому без дозволу потерпілої ОСОБА_4 незаконно проник до будинку гр. ОСОБА_18 , в котрому деякий час знаходився (а.с. 55-56);
- вимогою в порядку доступу до відомостей інформаційно-аналітичної системи про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості від 05 листопада 2025 року №166927-2025 (а.с. 57);
- довідкою Виконавчого комітету Плахтіївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області за вихідними № 02-45/1232 від 05 листопада 2025 року, за якою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . До складу сім`ї входить: мати ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та батько Батько ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. 59);
- характеристикою від 05 листопада 2025 року за вихідним №02-45/1231, виданою виконавчим комітетом Плахтіївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області на мешканця села Плахтіївка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Обвинувачений ОСОБА_5 , характеризується Плахтіївською сільською радою за місцем мешкання з посередньої сторони. Неодноразово надходили звернення щодо вчинення домашнього насильства. Участі в житті села не приймає (а.с. 60);
- інформацією начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 , підполковника ОСОБА_27 від 10 листопада 2025 року за вихідним №1254/6668 про те, що громадянин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець с. Плахтіївка, Білгород-Дністровського району, Одеської області не перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_9 , як військовозобов`язаний запасу, строкову військову службу не проходив (а.с. 61);
- листом Комунального підприємства «Саратська центральна лікарня» від 07 листопада 2025 року №1153, відповідно до якого надано довідки лікаря-психіатра №392 від 06 листопада 2025 року та лікаря нарколога №266 від 06 листопада 2025 року – на обліку зазначених лікарів не перебуває (а.с. 62).
У судовому засіданні за згодою учасників судового процесу – прийнято відмову від допиту свідка, оскільки обвинувачений вину визнав, щиро розкаявся та не оспорював фактичні обставини викладені в обвинувальному акті.
Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом.
Дослідивши в сукупності всі докази надані сторонами кримінального провадження суд «поза розумним сумнівом» дійшов до переконання, що діяння, яке вчинене обвинуваченим дійсно мало місце, дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч. 1 ст.162 КК України як незаконне проникнення до житла.
Санкцією ч.1 ст.162 КК України передбачено покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до трьох років.
Крім того, згідно ч.2 ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, скоєне обвинуваченим, є кримінальним проступком це передбачене Кримінальним кодексом України діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (51000 грн.) або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Ст.91-1 КК України регламентовано обмежувальні заходи, що застосовуються до осіб, які вчинили домашнє насильство: ч.1 "в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства; 2) обмеження спілкування з дитиною в разі, якщо домашнє насильство вчинено стосовно дитини або у її присутності; 3) заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин; 4) заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб; 5) направлення для проходження програми для кривдників"; а ч.2 "заходи, передбачені ч.1 цієї статті, можуть застосовуватися на строк від 1 до 3-х місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців".
Згідно висновку ОП ККС ВС, яка, аналізуючи комплексний характер домашнього насильства і підкреслюючи неправильність його звуженого тлумачення, колегією суддів в своїй лінії аргументації зазначає: «… поняття домашнє насильство має комплексний характер, регламентується у різних сферах суспільних відносин, а тому при встановленні змісту поняття «злочин, пов`язаний з домашнім насильством» слід виходити із конкретних фактичних обставин вчиненого насильства щодо особи, а не юридичної оцінки дій винуватця. З огляду на це, а також зважаючи на юридичну техніку приписів ст.284 КПК України при визначенні підстав для закриття кримінального провадження, формулювання «злочин, пов`язаний з домашнім насильством» слід визнати оціночним поняттям, а не відсилочною нормою лише до ст.126-1 КК України» (ухвала ВС від 28 листопада 2019 року, спр.№453/225/19, провадж.№51-4000км19).
Що ж до визнання поняття «злочин, пов`язаний із домашнім насильством» оціночним, то з цього приводу необхідно відзначити, що оціночним поняттям слід визнавати суспільну небезпечність злочину, пов`язаного з домашнім насильством.
Дослідженнями з питань домашнього насильства доведено, що воно зазвичай складається з трьох фаз: 1) фаза будівництва напруги (поступова ескалація напруженості, окремі спалахи образ); 2) фаза насильницького епізоду (втрата контролю над діями кривдника, виявлення агресії в найбільш негативній формі, заподіяння шкоди жертві); 3) фаза щирого каяття («медового місяця») (осуд кривдником своєї поведінки, намагання зберегти відносини з потерпілою особою, обіцянки більше не повторювати насильства). На жаль, природа насильства циклічна і як правило насильство повторюється знов і знов. Щоб розірвати цикл насильства, розробники Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами передбачили певні правові інструменти.
Так, ч.1 ст.55 Стамбульської конвенції вимагає, щоб розслідування або кримінальне переслідування правопорушень, встановлених відповідно до ст.ст.35, 36, 37, 38, 39 Конвенції, не залежали цілком від повідомлення або скарги, поданої жертвою, і щоб провадження могло продовжуватися, навіть якщо жертва відкликала заяву або скаргу.... Друга ж частина вимоги, закріпленої у ч.1 ст.55 Стамбульської конвенції, реалізована у п.7 ч.1 ст.284 КПК України, де передбачено, що правило про можливість потерпілої особи відмовитись від обвинувачення у провадженнях приватного обвинувачення більше не стосуватиметься випадків, у яких злочин пов`язаний із домашнім насильством. Вбачається, що такий крок є необхідним і виправданим для запобігання ситуаціям впливу кривдника на потерпілу, залякування її, примушення відмовитися від обвинувачення, та розірванню злочинного циклу домашнього насильства".
Так, Законом України від 06 грудня 2017 року №2227-VІІІ «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України з метою реалізації положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» доповнено Кримінальний кодекс України (далі - КК України) новими положеннями, в яких передбачено, зокрема, такі склади кримінальних правопорушень, як домашнє насильство, а також внесені відповідні зміни до Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України).
Зокрема, у ч.1 ст.67 КК України доповнено перелік обтяжуючих обставин новим пунктом 6-1, відповідно до якого, обставиною, що обтяжує покарання, є вчинення злочину щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах».
У Постанові об`єднаної палати ККС ВС від 12 лютого 2020 року у справі №453/225/19 (провадження №51-4000кмо19) йдеться про те, що, з огляду на вищевказаний ЗУ від 06 грудня 2017 року №2227-VІІІ та на п. «b» ст.3 Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (Стамбульська конвенція) – формулювання поняття «злочин, пов`язаний з домашнім насильством» є ширшим за поняття «домашнє насильство» у нормі ст.126-1 ККУ і може полягати не лише у вчиненні цього злочину, а й в інших суспільно небезпечних діяннях, які мають ознаки домашнього насильства. У контексті зазначеного «злочином, пов`язаним із домашнім насильством» слід вважати будь-яке кримінальне правопорушення, обставини вчинення якого містять хоча б один з елементів, перелічених у ст.1 ЗУ №2229-VIII, незалежно від того, чи вказано їх у відповідній статті (частині статті) КК як ознаки основного або кваліфікованого складу злочину.
Отже, враховуючи вищевикладене, ретельно перевіривши докази у цьому кримінальному провадженні, уважно вислухавши пояснення учасників судового засідання та врахувавши думку потерпілої, що правопорушення, інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_5 є таким, що пов`язане з домашнім насиллям, адже воно вчинене ним стосовно його дружини, з якою він проживав тривалий час однією сім`єю та вони наразі також спільно проживають, а тому, суд дійшов висновку, що обвинувачений вчинив правопорушення, пов`язане з домашнім насиллям.
У відповідності до вимог ст. 337 КПК України розглянувши матеріали кримінального провадження в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд вважає, що підстав для виходу за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті в частині зміни кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження, не вбачається.
Відповідно до ст. 50 і 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями, які містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання, як втручання держави в приватне життя особи, повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, воно має бути законним, тобто несвавільним, пропорційним, тобто не становити надмірного тягаря для особи, виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи при цьому ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 кримінального проступку.
Крім того, необхідно враховувати позицію Конституційного Суду України, викладену у рішенні №15-рп/2004 від 02 листопада 2004 року, відповідно до якої окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
При призначенні виду і розміру покарання обвинуваченому, суд, у відповідності до ст.65-67 КК України враховує, що ОСОБА_5 раніше не судимий, підлягає покаранню за вчинений кримінальний проступок, спосіб його життя, зареєстрований та проживаючий в АДРЕСА_1 , де характеризується з посередньої сторони, не знаходиться на обліку у лікарів нарколога та психіатра, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, свою винуватість у вчиненні кримінального проступку визнав в повному об`ємі, даючи чіткі викривальні показання, критичного ставиться до скоєного, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, запевнення суду про недопустимість в подальшому вчинення кримінальних правопорушень.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України є: вчинення кримінального правопорушення щодо колишнього подружжя, з якою винний перебував у сімейних відносинах.
Отже, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд насамперед виходить із ступеню тяжкості вчиненого ним проступку, враховує особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують покарання останнього, а також обставину, що обтяжує покарання, думку прокурора та потерпілої щодо міри покарання, та дійшов до переконання, що ОСОБА_5 має бути призначено покарання у вигляді штрафу в межах санкції ч.1 ст.162 КК України.
Саме таке покарання ОСОБА_5 суд вважає відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та найбільше відповідатиме меті його призначення відповідно до ст. 50 КК України. Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
З урахуванням встановлених судом обставин, на підставі п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України в інтересах потерпілої ОСОБА_4 , яка постраждала від кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством, суд вважає за необхідне одночасно з призначенням покарання у виді штрафу застосувати до ОСОБА_5 обмежувальний захід у виді направлення для проходження програми для кривдників.
Речові докази та судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Відповідно до ст. ст. 368, 374 КПК України, суд, ухвалюючи остаточне рішення за обвинувальним актом у виді призначення покарання, вирішує питання, зокрема, щодо застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Установлено, що підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого ОСОБА_5 немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників кримінального провадження та враховуючи, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 369-376 КПК України, враховуючи практику ЄСПЛ, суд,-
у х в а л и в:
Визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, та призначити покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят грн.)
На підставі п. 5 ст. 91-1 КК України застосувати до ОСОБА_5 обмежувальний захід у виді направлення для проходження програми для кривдників, строком на один місяць.
Роз`яснити ОСОБА_5 , що умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, передбачених ст. 91-1 КК України, щодо якої такі заходи застосовані судом, є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 390-1 КК України. 
Речові докази та судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Вирок відповідно до ст. ст. 393, 395 КПК України може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Саратський районний суд Одеської області, протягом 30 днів з моменту проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.
Згідно зі ст. 376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в Саратському районному суді Одеської області копію цього вироку, подавши відповідну заяву.
Вирок надруковано в нарадчій кімнаті в одному примірнику. 

Суддя ОСОБА_1